ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р.  Справа № 917/1043/24 

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-агро»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Акціонерного товариства «Полтаваобленерго»,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Військової частини НОМЕР_1 ;
2) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава,
про стягнення 277219,45 грн,
за участю представників
позивача: Ігнатенко С.Ю. – адвокат, довіреність № 150 від 15.12.2025;
відповідача: Ключник А.В. – адвокат, ордер серії АА № 1643739 від 07.11.2025;
третя особа на стороні позивача: не з`явився;
третя особа 1 на стороні відповідача: Устич І.П. – представник за довіреністю від 18.12.2023;
третя особа 2 на стороні відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та узагальнені аргументи сторін
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (далі – позивач, ТОВ «Полтаваенергозбут») звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою (документ сформований в системі «Електронний суд» від 24.06.2024) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-агро» (далі – відповідач, ТОВ «Яромир-агро») про стягнення 277219,45 грн, з яких: 272771,27 грн – борг за спожиту активну електричну енергію з 01.01.2024 по 29.02.2024; 423,54 грн – пеня за період з 01.02.2022 по 23.02.2022; 1345,06 грн – 3% річних за період з 01.07.2022 по 11.07.2022 та за період з 30.03.2024 по 31.05.2024; 2679,58 грн – інфляційні нарахування за період з 16.05.2022 по 15.05.2024.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до статей 633, 634 Цивільного кодексу України та пунктів 1.2.7, 1.2.15, 1.3.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі – ПРРЕЕ), 01.01.2019 ТОВ «Яромир-агро» шляхом подання до ТОВ «Полтаваенергозбут» заяви-приєднання, приєдналося до умов договору про постачання електричної енергії споживачу за № 22200061 на умовах комерційної пропозиції № 7.
В рамках зазначеного договору позивач як постачальник продає електричну енергію відповідачу як споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Позивач стверджує, що відповідач оплату вартості спожитої електричної енергії у строки, визначені договірними умовами не здійснює, внаслідок чого утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2024 року у розмірі 272771,27 грн. Крім того у зв`язку з несвоєчасним здійсненням платежів відповідачу нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та відсутність у нього обов`язку зі сплати спірної заборгованості.
У відзиві зазначено, що позивач пред`явив до стягнення борг за активну електричну енергію, споживання якої, на думку останнього, здійснювалось за двома адресами: 37044, Полтавська обл., Лубенський район, с. Вікторія, вул. Київська, ЕІС-код точки комерційного обліку якої – 62Z4718163887585, та 37021, Полтавська обл., Лубенський район, с. Яцини, ЕІС-код точки комерційного обліку якої – 62Z1926065824621.
Відповідач стверджує, що частина об`єктів електричних мереж за адресою: с. Вікторія, Лубенського р-ну, Полтавської обл., з 01.09.2022 передана відповідачем у суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс Агро» (далі – ТОВ «Альянс Агро»), у зв`язку з чим споживання електричної енергії здійснювалося як відповідачем, так і суборендарем.
Крім того відповідач вказує, що 19.07.2023 у зв`язку із запровадженням воєнного стану об`єкти нерухомого майна, забезпечені електропостачанням, були примусово відчужені військовими частинами, внаслідок чого відповідач фактично втратив можливість користування такими об`єктами, а відтак і споживання електричної енергії.
За твердженням відповідача, у період з вересня 2023 року по лютий 2024 року фактичними споживачами електричної енергії за вказаними об`єктами були військові частини та ТОВ «Альянс Агро», які здійснювали облік споживання електроенергії, при цьому значний обсяг електроенергії був спожитий військовою частиною НОМЕР_1 .
З огляду на викладене, відповідач вважає, що обов`язок зі сплати вартості спожитої електричної енергії покладається на осіб, які є її фактичними споживачами, незалежно від наявності укладеного договору з позивачем, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.
Також відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних, посилаючись на обставини введення в Україні воєнного стану, що, на думку відповідача, є форс-мажорною обставиною. Щодо заявлених до стягнення збитків від інфляції з 16.04.2024 по 15.05.2024 у розмірі 1068,51 грн і 3% річних з 30.03.2024 по 31.05.2024 у розмірі 1298,07 грн, відповідач зазначає, що оскільки такі нараховані на заборгованість, що виникла у зв`язку із споживанням активної електричної енергії військовою частиною НОМЕР_1 , у їх стягненні у цій частині також має бути відмовлено.

Стислий виклад позиції третіх осіб
Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (далі – АТ «Полтаваобленерго»), яке залучене до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, вважає, що користувачем електричної енергії у період, за який позивач просить стягнути заборгованість за договором, є ТОВ «Яромир-агро», яке несе відповідальність відповідно до укладеного договору та чинного законодавства.
Військова частина НОМЕР_1 , яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, зазначає, що дислокується на території АДРЕСА_1 , в зоні відповідальності Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава (далі – КЕВ м. Полтава).
Отже, на думку Військової частини НОМЕР_1 , у разі встановлення судом факту споживання активної електричної енергії за визначений в позовній заяві період військовою частиною НОМЕР_1 , фінансова відповідальність за здійснення розрахунків за спожиті енергоносії має бути покладена на КЕВ м. Полтава, як на орган, який створений з метою організації завдань квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин та відповідає, зокрема, за своєчасне проведення розрахунків за спожиті військовою частиною комунальні послуги та енергоносії в межах встановлених лімітів.
КЕВ м. Полтава, який залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, вважає, що в нього відсутні зобов`язання перед відповідачем та позивачем щодо оплати заборгованості, оскільки ані між сторонами та КЕВ м. Полтава, ані між сторонами та військовою частиною НОМЕР_1 немає жодних договірних зобов`язань та до КЕВ м. Полтава не надходила інформація про необхідність відшкодування вартості послуг у зв`язку з розміщенням чи відчуженням об`єктів за адресою: с. Вікторія, вул. Київська.

ІІ. Рух справи.
Заяви та клопотання учасників справи
Через підсистему «Електронний суд» 26.06.2024 від ТОВ «Полтаваенергозбут» надійшла заява про забезпечення позову (документ сформований в системі «Електронний суд» 26.06.2024).
Через підсистему «Електронний суд» 18.07.2024 від ТОВ «Яромир-агро» надійшов відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 17.07.2024).
Через підсистему «Електронний суд» 26.07.2024 від ТОВ «Полтаваенергозбут» надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 26.07.2024).
Через підсистему «Електронний суд» 01.08.2024 від ТОВ «Яромир-агро» надійшли заперечення (документ сформований в системі «Електронний суд» 01.08.2024).
Через підсистему «Електронний суд» 08.08.2024 від ТОВ «Яромир-агро» надійшло клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю (документ сформований в системі «Електронний суд» 07.08.2024).
Через підсистему «Електронний суд» 15.08.2024 від ТОВ «Полтаваенергозбут» надійшли заперечення на клопотання про передання справи за підсудністю (документ сформований в системі «Електронний суд» 15.08.2024).
Через підсистему «Електронний суд» 10.10.2025 від ТОВ «Полтаваенергозбут» надійшли заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та пояснення (документи сформовані в системі «Електронний суд» 10.10.2025).
Через підсистему «Електронний суд» 27.10.2025 від АТ «Полтаваобленерго» надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (документ сформований в системі «Електронний суд» 27.10.2025).
Через підсистему «Електронний суд» 29.10.2025 від військової частини НОМЕР_1 надійшла заява № 1853/7919 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (документ сформований в системі «Електронний суд» 28.10.2025).
Через підсистему «Електронний суд» 07.11.2025 від ТОВ «Яромир-агро» надійшли пояснення (документ сформований в системі «Електронний суд» 07.11.2025).
Через підсистему «Електронний суд» 05.12.2025 від КЕВ м. Полтава надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (документ сформований в системі «Електронний суд» 05.12.2025).

Процесуальні дії у справі
Господарський суд Полтавської області ухвалою від 27.06.2024 відмовив ТОВ «Полтаваенергозбут» у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Господарський суд Полтавської області ухвалою від 01.07.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 09.08.2024 Господарський суд Полтавської області залучив до участі у справі військову частину НОМЕР_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Ухвалою від 03.09.2024 Господарський суд Полтавської області передав матеріали справи № 917/1043/24 за підсудністю на розгляд до Господарського суду Київської області.
Ухвалою від 22.09.2025 Господарський суд Київської області прийняв справу до провадження та вирішив здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.
Ухвалою від 13.10.2025 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – АТ «Полтаваобленерго».
Ухвалою від 10.11.2025 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – КЕВ м. Полтава.
Ухвалою від 08.12.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.12.2025.
У судовому засіданні 22.12.2025 суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступні слова представників учасників справи щодо вимог заявленого позову, а також стосовно змісту та підстав заперечень проти позову, після чого оголосив перерву в судовому засіданні до 12.01.2026.
У судовому засіданні 12.01.2026, після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, представники сторін виступили із заключними словами, посилаючись на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.
Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголосив перерву в судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 12.01.2026.
Після перерви, 12.01.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Факти та обставини встановлені судом
27.12.2018 ТОВ «Яромир-Агро» (споживач) подало до ТОВ «Полтаваенергозбут» (постачальник) заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу з 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції № 7 із зазначеними товариством персоніфікованими даними, зокрема адреси об`єктів та ЕІС-коди точок комерційного обліку: 37021, с. Яцини – 62Z1926065824621; 37044, Полтавська обл., Пирятинський район, с. Вікторія – 62Z4718163887585.
Договір про постачання електричної енергії споживачу (далі – Договір) опубліковано на сайті електропостачальника в мережі Інтернет за адресою: http://www.energo.pl.ua.
Погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), споживач засвідчив вільне волевиявлення щодо приєднання до Договору в повному обсязі.
З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку споживач та постачальник набувають усіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинного законодавства України.
Відповідно до пункту 1.1 Договору останній є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі – споживач) постачальником електричної енергії (далі – постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього Договору.
За цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (пункт 2.1 Договору).
Згідно з пунктом 3.1 Договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору.
За умовами пунктів 5.1, 5.2 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.
Пунктом 5.4 Договору визначено, що ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.
Відповідно до пунктів 5.5, 5.6, 5.7 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок постачальника. Оплата рахунку постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.
У пункті 6.1 Договору сторони погодили, що документообіг між сторонами може здійснюється одним з таких способів: або у вигляді електронного документа з накладенням кваліфікованого електронного підпису та кваліфікованої електронної печатки (за наявності); або у паперовому вигляді на паперовому носії.
Відповідно до пункту 7.2 Договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
За умовами обраної комерційної пропозиції № 7, яка є додатком № 2 до Договору, постачальник до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, оформлює рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію та акт купівлі-продажу електричної енергії та в цей же строк надає їх споживачу. Якщо споживач не повернув підписаний акт купівлі-продажу постачальнику протягом 5-ти робочих днів, або не надав повідомлення про наявність розбіжностей, такий акт купівлі-продажу вважається погоджений сторонами. Оплата рахунка за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем протягом 5-ти робочих днів від дня його отримання.
Споживач отримує рахунок та акт в зручний для нього спосіб: Веб-сервіс «Paperless», «M.E.Doc», «Вчасно», електронною поштою; поштовим зв`язком; в Центрах Обслуговування Споживачів; іншим зручним способом. У разі неотримання споживачем рахунку у визначені цією комерційною пропозицією строки не з вини постачальника, рахунок за фактично спожиту електричну енергію вважається отриманим споживачем 12-го числа місяця, наступного за звітним.
Відповідно до наведеного у пункті 6.3 Договору визначення «М.Е.Dос» – це система електронного документообігу, яка працює з різними типами документів: звітами, податковими накладними, актами, договорами в електронному вигляді. В системі «М.Е.Dос» електронні документи стають електронними оригіналами документів, завдяки використанню кваліфікованого електронного підпису, це єдина платформа, що об`єднує всіх учасників документообміну та забезпечує єдиний стандарт обміну, перевірки, захисту та транспортування юридично значущих документів, підписаних електронним підписом. Ідентифікація відправника/одержувача здійснюється на підставі їх ідентифікаційних кодів з ЄДРПОУ.
Підпунктом 6.4.4 Договору обумовлено, що споживач зобов`язаний щоденно слідкувати за надходженням Е-документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням ЕП та повернення іншій стороні.
Отримані сторонами Е-документи (рахунки, акт приймання-передачі, тощо) вважаються отриманими сторонами до 24:00 год. наступного робочого дня з моменту відправлення стороною такого Е-документу (підпункт 6.4.7 Договору).
Згідно з підпунктом 6.4.9 Договору сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені та підписані постачальником з використанням ЕП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документами, що складаються на паперовому носії. Підтвердження передачі Е-документів (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами сторін і не вимагає додаткового доказування.
Підписуючи Договір, споживач підтверджує, що зареєстрований в системі електронного документообігу «М.Е.Dос» та згоден з відправкою йому розрахункових документів (рахунок, акт, тощо) постачальником в електронному вигляді з ЕП засобами системи електронного документообігу (пункт 6.11 Договору).
У період з грудня 2021 року по лютий 2024 року постачальник сформував рахунки на оплату за активну електричну енергію та склав акти купівлі-продажу електричної енергії на загальну суму в розмірі 883673,33 грн, які направив споживачу в системі електронного документообігу «М.Е.Dос», а саме:
- від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 41477,68 грн (відправлено 13.01.2022);
- від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 45187,00 грн (відправлено 11.02.2022);
- від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 26782,92 грн (відправлено 14.03.2022);
- від 31.10.2023 за жовтень 2023 року на суму 132214,25 грн (відправлено 21.03.2024);
- від 30.11.2023 за листопад 2023 року на суму 169295,63 грн (відправлено 21.03.2024);
- від 31.12.2023 за грудень 2023 року на суму 162400,06 грн (відправлено 21.03.2024);
- від 31.01.2024 за січень 2024 року на суму 210018,18 грн (відправлено 21.03.2024);
- від 29.02.2024 за лютий 2024 року на суму 96297,61 грн (відправлено 05.04.2024).
У період 31.10.2023 по 29.02.2024 ТОВ «Яромир-Агро» перерахувало на рахунок ТОВ «Полтаваенергозбут» 497454,46 грн відповідно до платіжних інструкцій: № 406 від 31.10.2023 на суму 45329,46 грн (призначення платежу: «За активну електроенергію по рахунку № 22200061 по договору 22200061 від 01.01.2019 року.,В т.ч. ПДВ 7554,91 грн, передплата за жовтень 2023 року»); № 411 від 29.11.2023 на суму 117000,00 грн (призначення платежу: «За активну електроенергію по рахунку № 22200061 по договору 22200061 від 01.01.2019 року.,, передплата за листопад 2023 року. у т.ч. ПДВ 20.00% - 19500.00»); № 413 від 19.12.2023 на суму 160000,00 грн (призначення платежу: «За активну електроенергію по рахунку № 22200061 по договору 22200061 від 01.01.2019 року.,, за листопад 2023 року. у т.ч. ПДВ 20.00% - 26666.67»); № 419 від 29.01.2024 на суму 145000,00 грн (призначення платежу: «За активну електроенергію по рахунку № 22200061 по договору 22200061 від 01.01.2019 року.,, за грудень 2023 року. у т.ч. ПДВ 20.00% - 24166,67»); № 423 від 29.02.2024 на суму 30125,00 грн (призначення платежу: «За активну електроенергію по рахунку № 22200061 по договору 22200061 від 01.01.2019 року.,, за січень 2024 року. у т.ч. ПДВ 20.00% - 5020,83»).
У листі від 24.06.2024 № 04.33/16938 АТ «Полтаваобленерго» надало інформацію по обсягам розподіленої електричної енергії ТОВ «Яромир-Агро» у період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року, зокрема: у січні 2024 року спожито загалом 39 040 кВт*год., у лютому 2024 року – 20 615 кВт*год. Споживання обліковано за ЕІС-кодами 62Z1926065824621 та 62Z4718163887585.
Із долучених до відзиву доказів суд установив, що 01.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Крокус» (ТОВ «Крокус», орендодавець) і ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) уклали договір оренди майна № 0201-1/15, в рамках якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно за адресою: с. Вікторія, Пирятинського р-ну, Полтавської обл., а саме: вул. Київська, 4А: трансформаторна (ін.№58), трансформаторна (ін. №59), прохідна (ін.№96/5), електрощитова (трансформат) (ін.№60); вул. Київська, 5: заправочна (ін.№79), майстерня (ін.№73/1), диспетчерська (ін.84), гараж (ін. №73/2); вул. Київська, 5/A1: будівля кузні (ін.№109); вул. Київська, 5/Б1: будівля гаражу з прибудовою №1 (iн.№114); вул. Київська, 5/Б2: будівля гаражу з прибудовою №2 (ін.№115); вул. Київська №5/Г8: споруди огорожні (тік) (ін.№123), вул. Озерна, 6: водонатискна башта (ін.№71/3), електрощитова (ін.№71/2), насосна з арт.свердловиною (ін.№71/1).
У подальшому, 01.04.2019 ТОВ «Крокус» (орендодавець) і ТОВ «Яромир-Агро» (орендар) уклали договір оренди майна № 0401-4/19, згідно із актом приймання-передачі майна до якого передано в оренду майно по вулиці Київська, 4А та 4А/1, у селі Вікторія Пирятинського району Полтавської області: мережі електричні низьковольтні «А», ін.№7, мережі електричні низьковольтні «Б», ін.№8, мережі електричні низьковольтні «Г», ін.№9, електрощитова (трансформат) ін.№60.
01.09.2022 ТОВ «Яромир-Агро» (суборендодавець) і ТОВ «Альянс Агро» (суборендар) уклали договір суборенди майна № 09/2022, в рамках якого суборендодавець передав суборендарю наступне майно, яке знаходиться за адресою: Полтавська обл., Пирятинський р-н, с. Вікторія по вул. Київська, № 4А/1 та № 4/А: мережі електричні низьковольтні «А», ін.№7, мережі електричні низьковольтні «Б», ін.№8, мережі електричні низьковольтні «І», ін.№9, електрощитова (трансформат), ін.№60.
Відповідно до актів про примусове відчуження майна від 19.07.2023 з № 813 по № 833, у зв`язку із уведенням воєнного стану в України, 19.07.2023 військова частина НОМЕР_2 здійснила примусове відчуження майна, власником якого є ТОВ «Крокус», а саме: об`єкти нерухомого майна за адресою: Полтавська обл., Лубенський район, с. Вікторія, вул. Київська, 3, 4А, 4Б, 4В, 5, 5/A1- 5/А5, 5/Б1, 5/Б2, 5/Г1 - 5/Г9.
У період з 01.10.2023 по 01.03.2024 ТОВ «Альянс Агро» та військова частина НОМЕР_1 склали акти зняття показників лічильника обліку електроенергії № НІК 2303 АРК1 № 0082285, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У листі від 12.04.2024 № 1306, адресованому ТОВ «Крокус», військова частина НОМЕР_1 повідомила, що на її території ( АДРЕСА_1 ) знаходиться трансформаторна підстанція КТП 4 та система електромереж, правовий статус якої не визначено. Військова частина НОМЕР_1 просила ТОВ «Крокус» розглянути можливість добровільної передачі рухомого майна, а саме КТП 4 та системи електромереж військовій частині НОМЕР_1 відповідно до Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».
Також військова частина НОМЕР_1 склала перелік майна, яке розташоване на території військової частини НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 , у якому перелічено об`єкти електроенергетичної інфраструктури, зокрема: за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Звертаючись із позовом до суду, позивач стверджує, що відповідач оплату вартості спожитої електричної енергії у строки, визначені договірними умовами не здійснює, внаслідок чого утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2024 року у розмірі 272771,27 грн.
Відповідач вважає, що обов`язок зі сплати вартості спожитої електричної енергії покладається на військову частину НОМЕР_1 , яка є фактичним споживачем електроенергії у спірний період.

ІV. Норми права, які застосував суд; оцінка та висновки суду
Відповідно до частин першої, другої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з пунктом 1.2.7 ПРРЕЕ постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку
Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ (у редакції станом на 21.12.2018) визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.
Відповідно до абзацу другого пункту 1.2.15 ПРРЕЕ (у редакції станом на 21.12.2018) для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
Положеннями статей 633, 634 Цивільного кодексу України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Таким чином, відповідно до статей 633, 634 Цивільного кодексу України та пунктів 1.2.7, 1.2.15, 3.1.7 ПРРЕЕ (у редакції станом на 21.12.2018), з моменту подання заяви-приєднання ТОВ «Яромир-агро» акцептувало умови публічного договору, запропонованого постачальником електричної енергії (ТОВ «Полтаваенергозбут»), у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні правовідносини з постачання електричної енергії, а договір вважається укладеним у встановленому законом порядку.
Відповідно до пунктів 4.21, 4.29 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу. Порядок оплати споживачем послуг оператора системи та послуг постачальника послуг комерційного обліку мають відповідати порядку розрахунків, визначеному в укладеному договорі про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору).
Пунктом 2.3.13 ПРРЕЕ передбачено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць.
Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (пункт 4.3 ПРРЕЕ).
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач склав акти купівлі-продажу електричної енергії та сформував рахунки на оплату, які направив відповідачеві в електронній формі у системі «М.Е.Dос», в тому числі за січень 2024 року на суму 210018,18 грн та за лютий 2024 року на суму 96297,61 грн.
Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З урахуванням положень підпункту 6.4.7 Договору та умов комерційної пропозиції № 7, строк оплати за фактично спожиту електричну енергію настає через п`ять робочих днів з наступного робочого дня після відправлення постачальником відповідного електронного рахунка споживачу.
Отже строк оплати за спожиту електричну енергію у січні та у лютому 2024 року є таким, що настав.
Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за фактично спожиту активну електричну енергію позивач зарахував 3914,52 грн (із 145000,00 грн перерахованих відповідачем 29.01.2024) та 30125,00 грн (перерахованих відповідачем 29.02.2024) у рахунок часткової оплати вартості електричної енергії, спожитої у січні 2024 року. У зв`язку з цим заборгованість за спожиту електричну енергію у січні 2024 року становить 176473,66 грн, у лютому 2024 року – 96297,27 грн, загалом – 272771,27 грн.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписи статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
ТОВ «Яромир-агро» зазначило у відзиві, що пред`явлений до стягнення розмір заборгованості в розмірі 272771,27 грн фактично є боргом за активну електричну енергію, що спожита військовою частиною НОМЕР_1 , а тому саме остання має нести обов`язок з його сплати.
Стосовно вказаних доводів відповідача суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 4.27 ПРРЕЕ, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.
Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.
Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта.
У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.
Відповідно до умов укладеного між сторонами договору постачання електричної енергії та положень Правил роздрібного ринку електричної енергії, обов`язок зі своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії покладається на споживача, який є стороною відповідного договору. У спірних правовідносинах таким споживачем є відповідач.
Суд установив, що на момент виникнення заборгованості (січень-лютий 2024 року) договір постачання електричної енергії між позивачем та відповідачем не був припинений у встановленому законодавством порядку. Доказів направлення відповідачем повідомлення про припинення користування електричною енергією, ініціювання розірвання договору або укладення новими користувачами відповідних договорів із оператором системи розподілу чи електропостачальником матеріали справи не містять.
Посилання відповідача на те, що фактичним споживачем електричної енергії була військова частина НОМЕР_1 , суд оцінює критично, оскільки сам по собі факт фактичного користування електричною енергією іншою особою не є підставою для звільнення сторони договору від виконання грошового зобов`язання перед постачальником. Зміна фактичного користувача об`єкта електропостачання не тягне автоматичної заміни сторони у зобов`язанні без дотримання передбаченої процедури припинення договору або укладення нового.
Надані відповідачем акти зняття показників лічильника обліку електроенергії, які, на його думку, були спожиті військовою частиною НОМЕР_1 , не спростовують факту обліку споживання електричної енергії за відповідними точками комерційного обліку, закріпленими за відповідачем як споживачем, та не звільняють його від обов`язку здійснення розрахунків із постачальником.
Суд наголошує, що відповідно до положень пункту 4.27 ПРРЕЕ саме споживач зобов`язаний завчасно повідомити про припинення користування електроенергією та забезпечити розірвання договору. У разі невиконання цього обов`язку він продовжує нести обов`язок з оплати електроенергії незалежно від того, хто фактично її споживає.
Суд також зазначає, що можливі вимоги відповідача до третіх осіб щодо відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою вартості електричної енергії, спожитої такими особами, можуть бути предметом окремого судового розгляду, проте не впливають на вирішення цього спору.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про споживання електричної енергії військовою частиною є необґрунтованими та такими, що не звільняють його від виконання зобов`язань за договором постачання електричної енергії, у зв`язку з чим підлягають відхиленню.
Враховуючи відсутність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Полтаваенергозбут» про стягнення з ТОВ «Яромир-агро» боргу за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2024 року в розмірі 272771,27 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивач також заявив вимоги про стягнення 423,54 грн пені за прострочення оплати вартості електричної енергії.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Пунктом 5.8 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за Договором на суму заборгованості нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу.
Відповідно до статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
До позовної заяви ТОВ «Полтаваенергозбут» долучено розрахунок пені за активну електричну енергію з 01.02.2022 по 23.02.204, який свідчить про те, що нарахування пені позивач здійснив у зв`язку із простроченням оплати за зобов`язаннями грудня 2021 року та січня 2022 року за загальний період прострочення з 01.02.2022 по 23.02.2022.
Перевіривши розрахунок позивача, суд установив, що останній виконано арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства і умов Договору, у зв`язку з чим заявлені вимоги про стягнення 423,54 грн пені підлягають задоволенню повністю.
Також, у зв`язку із порушенням споживачем строків виконання грошового зобов`язання з оплати вартості електричної енергії позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 1345,06 грн – 3% річних за період з 01.07.2022 по 11.07.2022 (за зобов`язаннями січня та лютого 2022 року) та за період з 30.03.2024 по 31.05.2024 (за зобов`язаннями січня та лютого 2024 року); 2679,58 грн – інфляційні нарахування за період з 16.05.2022 по 15.06.2022 (за зобов`язаннями січня та лютого 2022 року) та за період з 16.04.2024 по 15.05.2024 (за зобов`язаннями січня та лютого 2024 року).
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд, дослідивши надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» перевірив їх правильність та відповідність вимогам чинного законодавства.
За результатами перевірки суд дійшов висновку, що розрахунки 3% річних є арифметично правильними, здійсненими з урахуванням встановлених періодів прострочення та розміру заборгованості, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Водночас, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив відсутність інфляційного збільшення суми боргу за вказані позивачем періоди, що виключає правові підстави для їх нарахування та стягнення. У зв`язку з цим вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають.
Відповідач під час розгляду спору не заперечив правильність та обґрунтованість розрахунків позивача, натомість просив відмовити повністю у задоволенні вимог, зокрема, про стягнення пені й 3% річних з підстав наявності форс-мажорних обставин (введення в Україні воєнного стану) та відсутності у нього обов`язку зі сплати вартості електричної енергії у січні-лютому 2024 року.
Дослідивши доводи відповідача щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені й 3% річних у зв`язку із введенням воєнного стану та наявністю форс-мажорних обставин, суд визнав їх необґрунтованими з огляду на таке.
Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Суд зауважує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Посилання відповідача на введення воєнного стану на всій території України як на підставу звільнення від відповідальності є загальними та не підтверджують неможливість своєчасного виконання саме грошового зобов`язання перед позивачем. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію у спірні періоди, зокрема, відсутні докази отримання відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини, який би засвідчував вплив таких обставин саме на виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами Договором.
Доводи відповідача про те, що, зокрема, 3% річних нараховані на заборгованість, яка виникла внаслідок споживання електричної енергії військовою частиною НОМЕР_1 , також відхиляються судом, оскільки, як встановлено вище, саме відповідач є стороною договору із позивачем та належним боржником за відповідним зобов`язанням. Обставини фактичного споживання електроенергії іншими особами не звільняють відповідача від обов`язку належного виконання грошового зобов`язання та відповідальності за його порушення.
Отже, враховуючи встановлений факт прострочення виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені та 3% річних.
За приписами статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги викладене вище в сукупності, а також те, що факт порушення споживачем договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати вартості електричної енергії судом встановлений і по суті не спростований відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 272771,27 грн основного боргу, 423,54 грн пені та 1345,06 грн 3% річних. Вимоги про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають з наведених вище підстав.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України, відповідно до якого у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Задовольнити позов частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-агро» (07700, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Яготин, вул. Шевченка, буд. 235; код ЄДРПОУ 33582194) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (36022, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Панянка, буд. 65Б; код ЄДРПОУ 42223804) 272771 (двісті сімдесят дві тисячі сімсот сімдесят одну) грн 27 коп. основного боргу, 423 (чотириста двадцять три) грн 54 коп. пені, 1345 (одну тисячу триста сорок п`ять) грн 06 коп. 3% річних та 3294 (три тисячі двісті дев`яносто чотири) грн 48 коп. судового збору.
3. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.03.2026.

Суддя О.В. Щоткін