ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/147/26	Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б. 	
Провадження № 33/817/150/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.2 ст.126 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кобринчук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кобринчук О.М. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И ЛА :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, 23.01.2026 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 по вул. Грушецького 80, в смт. Микулинці, керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE» номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , не оспорюючи доведеність його вини, просить постанову суду змінити в частині накладення стягнення та поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки апелянт не мав можливості оскаржити її у встановлений законом десятиденний строк, тому, що був повідомлений секретарем судового засідання про відкладення розгляду справи та дізнався про ухвалення постанови лише після її отримання поштою 21.02.2026 року.
Посилається на те, що транспортний засіб був зупинений працівниками поліції через забруднення заднього номерного знака снігом під час снігопаду, при цьому будь-яких інших порушень правил дорожнього руху працівниками поліції не виявлено та не зафіксовано.
Зазначає про те, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення був неповнолітнім, навчається за спеціальністю, пов`язаною з ремонтом транспортних засобів та проходить навчання з правил дорожнього руху, визнав свою вину, щиро розкаявся та був змушений керувати транспортним засобом матері через сімейні обставини.
Вважає, що призначене судом адміністративне стягнення є надмірно суворим з огляду на характер правопорушення, особу правопорушника та наявність пом`якшуючих обставин, у зв`язку з чим просить застосувати до нього передбачений ст. 24-1 КУпАП захід впливу у вигляді попередження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кобринчук О.М. , яка підтримали скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, визнати поважною причину його пропуску, оскільки апелянт не мав можливості оскаржити її у встановлений законом десятиденний строк, тому, що був повідомлений секретарем судового засідання про відкладення розгляду справи та дізнався про ухвалення постанови лише після її отримання поштою 21.02.2026 року. та лише з цього часу його представник зміг ознайомитись з мотивами прийнятого рішення та подати апеляційну скаргу.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Пунктом 2.1 (а) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п. 2.4а ПДР).
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Враховуючи те, що висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, не оспорюється, тому суддею апеляційного суду не переглядається.
Що стосується доводів апелянта про суворість призначеного адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд виходить із наступного.
Загальні положення накладення адміністративного стягнення визначені в ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні адміністративного стягнення має бути враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, суддя місцевого суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП з`ясував та врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги щодо надмірної суворості призначеного адміністративного стягнення суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 23.01.2026 року керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE» по вул. Грушевського, 80 в смт. Микулинці, не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки посвідчення водія відповідної категорії не отримував.
Суд першої інстанції, визначаючи розмір адміністративного стягнення, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вік, майновий стан, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
Посилання апелянта на його неповнолітній вік, навчання, щире каяття та сімейні обставини, які спонукали його керувати транспортним засобом, не можуть бути підставою для зміни призначеного судом адміністративного стягнення та застосування до нього заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП. Більше того, сам факт навчання на спеціальності: слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрозварник та водій автотранспортних засобів категорії В свідчить про усвідомлення апелянтом вимог законодавства щодо обов`язковості наявності права керування транспортним засобом.
Також, факт визнання вини не є безумовною підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності або пом`якшення призначеного стягнення, за встановлених судом обставин грубого порушення правил дорожнього руху та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Таким чином, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам закону.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, в зв`язку з чим постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП слід залишити без змін, а подану його представником апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити строк на апеляційне оскарження. 
В задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кобринчук О.М. відмовити, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя