ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 р. 	Справа № 520/15407/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 15.09.25 по справі № 520/15407/25
за позовом Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" 
до  Харківської митниці Держмитслужби   
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «Новий стиль» (далі – ПрАТ «Новий стиль», позивач, декларант) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (далі – відповідач, митний орган), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025;
- судові витрати у вигляді судового збору покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність складеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025, оскільки при здійсненні митного оформлення ввезеного на митну територію України товару за митною декларацією № 25UA807200000571U6 від 20.01.2025 позивачем було надано відповідачу вичерпний перелік як основних, так і додаткових документів, які кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, підтверджують усі числові значення складових митної вартості і не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Переконував, що у надісланому митним органом запиті від 20.01.2025 № 27399 не зазначалось ані про жодну розбіжність у товаросупровідних документах, ані які саме відомості не підтверджені поданими документами, а тому, декларант був позбавлений можливості усунути сумніви, якщо такі виникли у митного органу на етапі консультацій перед винесенням спірного рішення.
Заперечуючи проти підстав для коригування митної вартості імпортованого товару, викладених у рішенні Харківської митниці, пояснив, що подання інформації щодо угод на ідентичні або подібні товари не є обов`язком декларанта. Прайс – лист, який не відноситься до обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, було подано митному органу у тому вигляді, в якому він був отриманий від виробника/постачальника товару на запит щодо цін партії товару, а тому, позивач не відповідає за зміст цього документа.
Сумніви митниці щодо можливого не включення до митної вартості витрат по транспортуванню товарів за маршрутом Shangai – Ningbo спростовуються змістом поданих до митного оформлення рахунків, довідки про транспортні витрати та листа – пояснення експедитора ТОВ «ТГЛ Україна» від 27.03.2025 № 27-03/25, які не були належним чином досліджені Харківською митницею. Крім того, зауважив, що усі договори перевезення імпортованої партії товарів укладались з перевізниками безпосередньо експедитором ТОВ «ТГЛ Україна», з яким позивач здійснював відповідні розрахунки за весь комплекс наданих послуг з перевезення. При цьому, на дату митного оформлення, рахунки експедитора ще не були сплачені, у зв`язку з чим і були відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно – експедиційних послуг, а тому, будь – які зауваження митниці щодо відсутності цих документів є недоречними.
Стверджував, що відсутність підписів та штампів відправника у наданій митному органу CMR, за наявності у ній печаток перевізника, митної служби Румунії, українських митниць, які свідчать про проходження вантажем пунктів митного контролю та не висловлення зауважень митниць щодо партії товару та відомостей про нього, не може впливати на визначення митної вартості товару.
Зауважив, що митна декларація країни відправлення не відноситься до обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, а є допоміжним, а тому зауваження митного органу щодо її змісту не можуть бути слугувати підставою для коригування митної вартості.
Стверджував, що наведені у спірному рішенні недоліки у документах, що надавалися до митного оформлення, за відсутності розбіжностей у числових значеннях не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 по справі №520/15407/25 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Новий стиль» (шосе Григорівське, буд. 88, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61020, код ЄДРПОУ32565288) до Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд. 16-Б,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61005, код ЄДРПОУ44017626) про визнання протиправним та скасування рішення – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Короленка, буд.16Б, м. Харків, 61005, код ЄДРПОУ44017626) на користь Приватного акціонерного товариства «Новий стиль» (шосе Григорівське, буд.88, м. Харків, 61020, код ЄДРПОУ32565288) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі №520/15407/25 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ПрАТ «Новий стиль».
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025, як такого, що прийнято з урахуванням всіх обставин у справі, внаслідок не надання позивачем під час митного оформлення, всупереч вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), додаткових документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.
Зауважив, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів щодо можливого заниження митної вартості товарів є обов`язковою до виконання рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи та вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву, що зумовлює витребування додаткових документів. 
Пояснив, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД № 25UA807200000571U6 від 20.01.2025, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують. При цьому, аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби підтверджував, що рівень митної вартості подібних/аналогічних товарів, які були оформлені у максимально найближчій термін був значно вищим, ніж заявлений позивачем та у максимально наближений час складав по товару № 1 - 3,77 дол. США/кг (джерело - ЕМД №UA100190/2024/069347 від 12.11.2024 (24UA100190069347U3) (товар 1)), у той час як задекларований позивачем рівень митної вартості становив 2,96 дол. США/кг.
На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у розпорядженні митного органу, за наслідками чого позивача було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові, наявні у них документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару. Однак, позивач повідомив про неможливість надання додаткових документів та потребу у часі для їх надання, чим не спростував сумніви митниці щодо наявності розбіжностей в наданих документах та відсутності всіх складових митної вартості, поданого до митного оформлення та митного контролю товару, у зв`язку з чим Харківською митницею прийнято спірне рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за методом ідентичних товарів, у відповідності до статті 60 МК України, при цьому за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, яка міститься ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено.
З огляду на вищевикладене, вважав, що рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025 винесене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для його скасування відсутні.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
В обґрунтування відзиву підтримав викладену у позовній заяві правову позицію та додатково зазначив, що у порядку частини 8 статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів позивачем було подано митниці лист № 02.04.2025/2 від 02.04.2025 разом з додатковими документами та відповідними поясненнями, які позивач, з посиланням на частину 9 статті 55 МК України, просив врахувати та винести письмове рішення щодо визначення заявленої митної вартості товарів за поданою первинною МД та скасувати відповідне рішення про коригування митної вартості товарів, однак, відповідачем не було надано жодної оцінки вказаному листу та додатково наданим документам.
Крім того, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.04.2021 по справі № 826/11241/16, стверджував, що митний орган має право відійти від законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. При цьому митний орган має зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності, а у випадку коригування митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття. Разом з цим, у запиті про надання додаткових документів відповідач ніяких обґрунтованих сумнівів не навів, не зазначив, які саме числові складові митної вартості є не підтвердженими, яких відомостей щодо ціни не вистачає, тощо, взагалі рішення про коригування митної вартості не містить належних мотивів його прийняття.
Вважав необґрунтованими посилання відповідача у спірному рішенні на ЕМД № UA100190/2024/069347 від 12.11.2024 (24UA100190069347U3), як джерело для коригування митної вартості, оскільки відповідачем не додано її копії до матеріалів справи, у зв`язку з чим неможливо встановити відомості про товар, що декларувався за нею (найменування, характеристика, ціна, обсяг, базис постачання, країна виробництва, країна експорту, виробник, експортер, метод визначення вартості товару, ін.). Крім того, згідно з інформацією з цінової бази ЄАIC Держмитслужби при визначенні митної вартості за порівняльною ЕМД, використовувався не перший метод – за ціною договору, а другорядний метод (6- резервний), тобто, первинно заявлена декларантом вартість товару вже була відкоригована митницею.
Переконував, що подані до митного оформлення документи у повній мірі підтверджували заявлену позивачем митну вартість товару на основі договору, а також витрати по доставці товару до митного кордону України, однак, не були належним чином досліджені відповідачем, що слугувало підставою для незаконного коригування митної вартості за резервним методом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2025 до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ПрАТ «Новий стиль» (код 32565288) була подана до митного контролю та митного оформлення ЕМД № UA807200/2025/000571 (25UA807200000571U6) на товар: №1 «Силові пневмоциліндри лінійної дії, багатоцільового призначення, модель: LT03B-50S42B-90A-1500 шт, код товару згідно з УКТ ЗЕД 8412310098», що надійшов на адресу ПрАТ «Новий стиль» за зовнішньоекономічним контрактом з ANHUI LAITE GAS SPRING CO., LTD, No.88 BOWANG EAST INDUSTRY PARK IN DANGTU TOWN, MA'ANSHAN CITY, ANHUI PROVINCE, CHINA.
Разом з митною декларацією № 25UA807200000571U6 від 20.01.2025 на підтвердження митної вартості товару позивачем подані наступні документи:
- контракт № 150822-LANT від 15.08.2022;
- додаткова угода до Контракту від 10.10.2022;
- специфікація № 27 від 23.10.2024;
- комерційний інвойс № NOWY14/15/2024 від 23.10.2024 з перекладом;
- пакувальний лист б/н;
- договір на транспортно - експедиторські послуги № 0801/23 від 08.01.2024;
- рахунок № СФ-41948 від 31.12.2024;
- рахунок № СФ-42126 від 15.01.2025;
- довідка про транспортні витрати № 13/01/21060-3 від 13.01.2025;
- коносамент № XHSE070740360C від 30.10.2024;
- CMR № 66235 від 15.01.2025;
- прайс-лист (QUOTATION);
- копія експортної декларації країни відправлення з перекладом;
- довідка AT «Новий стиль» від 16.01.2025;
- калькуляція експедиторських витрат;
- довідка про відсутність страхування;
- довідка про відсутність взаємозалежності, ліцензійних платежів та роялті;
- технічний опис товару та інше.
Умовами Контракту, в якому позивач є покупцем, а продавцем є ANHUI LAITE GAS SPRING CO., визначено:
- продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію: Пневмоциліндри лінійної дії на умовах, викладених у цьому Контракті, (пункт 1.1. Контракту).
- конкретний вид (асортимент) товару кожної партії поставки узгоджується сторонами в замовленні та визначаються в специфікаціях та інвойсах, які додаються до Контракту та складають його невід`ємну частину (пункт 1.3. Контракту).
- продавець поставляє покупцю товар на наступних умовах (з урахуванням Додаткової угоди до контракту від 10.10.2022): FOB Шанхай; Китай, EXW Шанхай, Китай; FCA Шанхай, Китай; FOB Нингбо, Китай; FCA Нингбо, Китай; EXW Нингбо, Китай, (пункт 3.1. Контракту).
- ціна товару за окремою партією товару визначається в специфікаціях та інвойсах на окрему партію товару (пункт 4.1. Контракту).
Комерційним інвойсом NOWY14/15/2024 від 23.10.2024 погоджені умови постачання товару на умовах FOB Шанхай, додатком № 27 від 23.10.2024 (специфікація) погоджені умови оплати товару - на протязі 90 календарних днів з моменту доставки товару покупцю.
Товар був ввезений окремою партією, на яку оформлена митна декларація МД №25UA807200000571U6 з визначенням митної вартості товару за ціною договору (контракту) у відповідності до вимог МК України.
20.01.2025 декларанту від митниці надійшов запит № 27399 (електронне повідомлення декларанту), в якому зазначалось про недостатність документів для визначення складових митної вартості товарів, та про те, що документи, зазначені в частині другій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У відповідь на вищевказаний запит декларантом надано лист № 20/01/2025-1 від 20.01.2025 з інформацією та поясненнями стосовно запитаної інформації та документів з поставки товару, у якому ПрАТ «Новий стиль» зазначило про надання документів відповідно до частини 2 статті 53 МК України, та гарантувало, що на товар зазначений у митній декларації № 25UA807200000571U6 відсутнє:
1) обмеження щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, без винятка, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ТТН відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи.
Відносно вимоги надати додаткові документи повідомлено, що рахунки по сплаті комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (згоди, контракту) вісутні, так як не має комісійних та/або посередницьких послуг; відповідно до зовнішньоекономічного контракту надається відстрочка щодо оплати, 90 днів з дати інвойсу; транспортно-експедиційні рахунки (№ № СФ-41948 та СФ-42126) та транспортно- експедиційний договір № 0801/2023 від 08.01.2024 були надані разом з митною декларацією; копія експортної декларації країни відправлення від 27.10.2024 № 310120240515529783 була надана разом з митною декларацією разом з перекладом на українську мову; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару - прайс-лист виробника від 23.10.2023 був наданий разом з митною декларацією; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими, експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини будуть надані додатково.
У листі позивач також повідомив, що ним було надано всі наявні на дату розмитнення документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, а для підготовки додаткових документів потрібен додатковий час, у зв`язку з чим просив дозволити митне оформлення вантажу відповідно до вимог статті 55 МК України та прийняти рішення про визначення митної вартості.
Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025 та на його підставі оформлена картку відмови в прийнятті митної декларації № UA807200/2025/000021 від 20.01.2025.
За результатом аналізу та зіставленням вказаних документів митним органом було встановлено наступне:
1. Задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше.
У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості подібних (аналогічних) товарів, які були оформлені у максимально найближчий термін, було встановлено, що заявлений до митного оформлення товар Позивача декларується за меншою вартістю, аніж наявний подібний товар в базі ЄАІС Держмитслужби. Згідно з даними ЄАІС: товар № 1 – 3,77 дол. США/кг, задекларований рівень митної вартості – 2,96 дол. США/кг.
2. До митниці не були подані каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
3. Декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат, оскільки відсутня інформація щодо вартості навантажувально - розвантажувальних робіт, експедиторських витрат за межами митної території України. 
Крім того, у графі 20 ЕМД та інших документах, наданих до митного оформлення зазначено умови поставки FOB Shanghai, однак у коносаменті та інших транспортних документах портом відправлення - порт Ningbo, при цьому, витрати по транспортуванню на маршруті Shanghai - Ningbo не відображені у транспортних рахунках, що може свідчити, що до розрахунку митної вартості не включені всі витрати.
Також відсутній договір про морське перевезення згідно з коносаментом XHSE070740360C.
У розпорядженні митного органу відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», та рахунку на оплату транспортних послуг від 31.12.2024 № СФ-41948.
Коносамент XHSE070740360C не містить підпису уповноваженої особи перевізника (капітана, судноплавного агента), що може свідчити про не чинність такого документу.
Відсутні договір, заявка та рахунок про перевезення між ТОВ «ГАЛЕОН ФОРВАРДІНГ» та ТОВ «ТЛГ Україна» та заявка, передбачена умовами договору транспортного експедирування від 08.01.2023 № 0801/23.
Митна декларація країни відправлення від 27.10.2024 № 310120240515529783 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки не засвідчує факт його експорту через відсутність в такій декларації дати експорту.
Крім того, у митній декларації країни відправлення від 27.10.2024 №310120240515529783 зазначено номер коносамента (177XNENEN98845C), що не співпадає з номером наданим до митного оформлення (XHSE070740360C), що може свідчити про те, що на етапі маршруту могло відбутися перевантаження вантажу та оформлення іншого транспортного документа «Коносамент», тобто, не враховані інші складові митної вартості (перевантаження, портові збори, зберігання товару інше), оскільки ці витрати не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображені в жодному транспортному документі.
За результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з ЕМД №UA807200/2025/000571 (25UA807200000571U6) від 20.01.2025, виявлено, що надані позивачем документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої пунктом 5 частини 10 статті 58 МКУ – витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
ПрАТ «Новий стиль» звернулось до відповідача листом від 02.04.2025 № 02.04.2025/2 (вхідний № митниці від 03.04.2025 № 2844/13/7.14-1) щодо перегляду в порядку частини дев`ятої статті 55 МК України рішення про коригування митної вартості від 20.01.2025 №UA807000/2025/000018/2.
За результатами розгляду наданих до митниці документів ПрАТ «Новий стиль» направлено відповідь (вих. Митниці від 08.04.2025 №7.14-1/15-02/13/1953), що додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої підприємством митної вартості оцінюваних товарів, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 20.01.2025 №UA807000/2025/000018/2.
Не погодившись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 20.01.2025 № UA807000/2025/000018/2, оскільки відповідачем не було доведено, що ПрАТ «Новий стиль» заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, або те, що в поданих позивачем до митного оформлення документах були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
В свою чергу, надані позивачем документи до митного органу повністю підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які дозволяли ідентифікувати ввезений товар. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України.
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні використовуватися методи, закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 
4) виписку з бухгалтерської документації; 
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) копію митної декларації країни відправлення; 
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.
Колегією суддів встановлено, що сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з твердженням про наявність у наданих позивачем документах розбіжностей з огляду на не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також зі встановленням митним органом розбіжностей між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та ціновою інформацією в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Зазначені обставини, на переконання митного органу, виключали можливість перевірки числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.
Однак, враховуючи ненадання позивачем додаткових документів на письмовий запит митного органу, на підставі проведених з позивачем консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, таку вартість визначено за другорядним методом згідно зі статтею 64 МК України відповідно до рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби.
Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025 колегія суддів зазначає наступне.
Дослідивши наявний в матеріалах справи контракт № 150822-LANT від 15.08.2022 (далі – Контракт), колегія суддів встановила, що документом, на підставі якого повинна бути визначена вартість товару при здійсненні митного оформлення ввезених на митну територію України товарів (пневмоциліндри лінійної дії) за митною декларацією № 25UA807200000571U6 від 20.01.2025, є відповідний інвойс або специфікація на кожну поставку товару (пункт 4.1 Контракту).
Конкретні умови постачання кожної партії вказуються у специфікації (пункт 3.1 Контракту у редакції Додаткової угоди від 10.10.2022 до контракту № 150822-LANT від 15.08.2022).
З наданої до митного оформлення Специфікації № 27 від 23.10.2024 до контракту №150822-LANT від 15.08.2022 (далі – Специфікація) вбачається, що вказаним документом передбачалась поставка позивачу наступних товарів:
- пневмоциліндр лінійної дії LT03B-50S42B-90A у кількості 1500 шт, за ціною 1,95 дол. США/шт, загальною вартістю 2925,00 дол. США;
- пневмоциліндр лінійної дії LT03B-50S80С-140A у кількості 2500 шт, за ціною 2,38 дол. США/шт, загальною вартістю 5950,00 дол. США.
Загальна вартість імпортованої партії товару – 8875,00 дол. США.
Згідно з вищевказаною Специфікацією, умови поставки товару визначені як FOB Шанхай, КНР.
Аналогічні відомості зазначені також і в комерційному інвойсі NOWY 14/15/2024.
Згідно з укладеним контрактом та Специфікацією поставка товарів здійснювалась на умовах FOB Шанхай (Китай), Інкотермс 2010.
Відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року), за умовами постачання FOB: товар, за рахунок продавця, що пройшов експортне митне оформлення, перевозиться в порт відвантаження та завантажується на борт судна зафрахтованого покупцем. Продавець зобов`язаний: виконати експортне митне оформлення та розмістити товар у порту відвантаження та завантажити на борт судна зазначеного покупцем. Покупець зобов`язаний: доставити товар порт розвантаження, і виконати імпортне митне оформлення. Ризики переходять у порту з моменту повного навантаження на борт судна.
Тобто поставка товару на умовах FOB зобов`язує продавця нести витрати на навантаження та обробку товару, а усі подальші витрати з транспортування покладаються на покупця.
Колегією суддів встановлено, що до розрахунку митної вартості товарів за першим методом її визначення декларантом було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну – м/п Орлівка, яка загалом становить 112595,68 грн та складається з транспортних послуг, наданих декларанту Експедитором Товариством з обмеженою відповідальністю «ТГЛ Україна» (далі – ТОВ «ТГЛ Україна») відповідно до договору на надання транспортно – експедиторських послуг № 0801/23 від 08.01.2024 (далі – Договір № 0801/23), з міста Шанхай (Китай) - порт Ningbo (Китай) - м/п Орлівка (Україна). 
Згідно з пунктом 1.1 даного договору Експедитор від свого імені та за дорученням клієнта надає транспортно – експедиторські послуги щодо забезпечення та організації перевезення вантажів клієнта морським, залізничним, авіа або автомобільним транспортом у прямому або змішаному сполученні за маршрутом, вказаним у транспортній заявці на передбачених даним договором умовах.
З метою виконання зобов`язань за даним договором експедитор має право від свого імені залучати інших осіб, у тому числі від свого імені укладати договори з перевізниками, при цьому залишаючись безпосередньо відповідльним перед клієнтом за виконання таких зобов`язань (пункт 1.2. Договору № 0801/23).
За приписами пункту 3.10 Договору № 0801/23 після здійснення перевезення експедитор зобов`язаний надати клієнтові такі документи:
а) рахунок на оплату;
б) акт виконаних робіт;
в) звіт експедитора;
г) завірену експедитором копію коносамента, CMR, авіа накладної або залізничної накладної з відмітками вантажовідправника, перевізника, вантажоодержувача, та митних органів;
д) акт приймання – передачі товару з відміткою вантажоодержувача;
е) довідку про транспортні витрати;
ж) заявку.
Положеннями статті 12 Закону України “Про транспортно-експедиторську діяльність” № 1955-IV від 01.07.2004 (далі – Закон № 1955-IV) визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Відповідно до частин 8, 9, 10 статті 9 Закону № 1955-IV платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Тобто, відповідно до чинного законодавства експедитор має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом.
За приписами розділу ІІІ "Правил заповнення декларації митної вартості", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Правила № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що витрати з транспортування можуть бути підтверджені будь-якими документами, які містять реквізити сторін, суму та умови платежу, відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України, тощо.
На виконання умов зазначеного Договору № 0801/23 експедитором складено рахунок – фактуру № СФ-41948 від 31.12.2024 за контейнером BMOU6179765 відповідно до якого, позивачу надано послуги з морського перевезення товарів по маршруту Нінгбо (Китай) – Константа (Румунія) вартістю 116500,00 грн та з мультимодального перевезення по території Китаю у розмірі 60000,00 грн.
Крім того, експедитором також складено рахунок – фактуру № СФ-42126 від 15.01.2025 за контейнером BMOU6179765 відповідно до якого, позивачу надано наступні транспортні послуги за межами України:
- компенсація мультимодального обслуговування за територією України – 43095,68 грн;
- міжнародне автоперевезення за маршрутом Констанца (Румунія) – Орлівка (Україна) АА9582ЕМ// НОМЕР_1 – 21000,00 грн.
Колегією суддів встановлено, що на підтвердження вартості послуг з транспортування імпортованої партії товару з міста Шанхай (Китай) до порту Нінгбо (Китай), з порту Нінгбо (Китай) до м/п Орлівка (Україна), наданих позивачу експедитором ТОВ «ТГЛ Україна», декларантом було також надано митному органу рахунок – фактуру № СФ-41948 від 31.12.2024, рахунок – фактуру № СФ-42126 від 15.01.2025 та довідку експедитора від 13.01.2025 № 13/01/21060-3, які відповідно до пункту 3.10 Договору № 0801/23 є належними доказами, які підтверджують вартість послуг з перевезення.
Разом з цим, слід зазначити, що вказані рахунки були виставлені не тільки на спірну поставку товару від продавця ANHUI LAITE GAS SPRING CO., LTD, а і на товари, що перевозились на адресу позивача від інших продавців, а саме, Shaoxing Ideal Textile Clothing Co.,Ltd, Shanghai Deexian Industries Co., Limited, Jijiang Huayu Zhengiyng Import and E[port Trade Co та Shaghai East Pacific Trading Limited, оскільки транспортування вантажу здійснювалось змішаним перевезенням у збірному контейнері BMOU6179765.
При цьому, з наданої до митного оформлення довідки експедитора ТОВ «ТГЛ Україна» від 13.01.2025 № 13/01/21060-3 вбачається, що вартість транспортування товарів від продавця ANHUI LAITE GAS SPRING CO., LTD з Китаю до митного кордону України становила 112595,68 грн та складалась з наступних послуг з перевезення:
- морське перевезення по маршруту Нінгбо (Китай) – Константа (Румунія) – 61500,00 грн;
- мультимодальне перевезення по території Китаю – 30000,00 грн;
- компенсація мультимодального обслуговування за територією України – 13095,68 грн;
- міжнародне автоперевезення за маршрутом Констанца (Румунія) – Орлівка (Україна), НОМЕР_2 // НОМЕР_3 – 8000,00 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що вартість понесених позивачем на підставі Договору № 0801/23 витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України у розмірі 112595,68 грн повністю включена ПрАТ «Новий стиль» до митної вартості товару, який було заявлено до розмитнення за першим методом – 487111,26 грн (373865,5875 грн (вартість товару) + 112595,68 грн (витрати на транспортування до кордону України)) за ЕМД №25UA807200000571U6 від 20.01.2025. 
Розбіжностей у відомостях або неповноту даних про вказані витрати надані позивачем документи не містять.
Стверджуючи про не підтвердження декларантом витрат по транспортуванню товару на маршруті Шанхай, Китай до Нінгбо, Китай, митний орган посилається на не зазначення таких у транспортних рахунках.
Разом з цим, відповідно до листа експедитора вих. № 27-03/25 від 27.03.2025, який надавався до митного оформлення, вбачається, що транспортування вантажу здійснювалось змішаним перевезенням в збірному контейнері BMOU6179765 на умовах мультимодального комбінованого перевезення: доставка до порту завантаження Нінгбо, Китай, морське перевезення Нінгбо, Китай – Константа, Румунія, коносамент XHSE070740360С, автомобільне перевезення Константа, Румунія – Орлівка України, CMR № 66235.
Вартість послуг забору вантажу від постачальника та доставки вантажу до порту завантаження Нінгбо, Китай, перевантаження вантажу в порту Нінгбо включені в послугу мультимодальне перевезення по території Китаю.
Вартість послуг з перевалки вантажу та оформлення вантажу в порту призначення Константа, Румунія включені в послугу компенсація мультимодального обслуговування за територією України.
Вартість паромної переправи Ісакча, Румунія, - Орлівка, Україна, автомобільним паромом NOVIODUNUM 1 включена до вартості послуги міжнародне перевезення за маршрутом Константа, Румунія – Орлівка, Україна.
Загальна вартість витрат з транспортування вантажу за межами території України становить 112595,68 грн.
Слід зауважити, що зазначені відомості узгоджуються зі змістом довідки про вартість транспортування від 13.01.2025 № 13/01/21060-3.
При цьому, відповідно до пояснень позивача від 02.04.2025 № 02.04.2025/2, поставка партії товару з Китаю до Румунії, Константа, як мультимодальне комбіноване перевезення за коносаментом COMBINED TRANSPORT BILL OF LADING XHSE070740360C, була виконана наступним чином: виконавцем морського перевезення NINGBO TOGETHER SHIPPING CO., LTD були надані послуги забору та перевезення вантажу зі складу вантажовідправника в Shanghai, Китай, до місця початку морського перевезення - морського порту в Ningbo, надалі NINGBO TOGETHER SHIPPING CO., LTD надав послуги безпосереднього морського перевезення за маршрутом Ningbo, Китай, - Констанца, Румунія.
Змістом вищенаведених документів підтверджено, що сторони узгодили у встановленому законом порядку вартість перевезення товарів до митного кордону України, а послуги з перевезення товарів від продавця ANHUI LAITE GAS SPRING CO., LTD по території Китаю (на маршруті Shanghai – Ningbo) у розмірі 30000,00 грн були окремо включені до митної вартості товару, а відтак, зазначення у товаросупровідних документах лише порту Нінгбо, як точки відправлення товару, за наявності відповідних пояснень та довідок експедитора із чітким зазначенням витрат, понесених на території Китаю, не призвело до відображення у складі заявленої митної вартості не всіх транспортних витрат, що свідчить про протиправність їх коригування митницею у бік збільшення.
Слід також зазначити, що наданими до митного оформлення документами підтверджується, що вартість послуг забору вантажу від постачальника, перевантаження вантажу в порту Нінгбо включені в послугу мультимодальне перевезення по території Китаю, а вартість послуг з перевалки вантажу та оформлення вантажу в порту призначення Константа, Румунія - в послугу компенсації мультимодального обслуговування за територією України, що спростовує доводи митного органу про недоведеність декларантом правильності розподілу транспортних витрат через відсутність інформації щодо вартості навантажувально - розвантажувальних робіт, експедиторських витрат за межами митної території України є необґрунтованими.
Також слід зазначити, що на умовах FOB зобов`язання зі страхування товару не покладаються ані на продавця, ані на покупця, отже страхування імпортованого товару не є обов`язковим.
Таким чином, твердження відповідача про те, що позивач не надав документів, які підтверджують вартість страхування, та не включив вартість страхування до митної вартості товару, є недоречними.
Враховуючи наявні у розпорядженні митного органу товаросупровідні документи на підтвердження заявленої митної вартості, колегія суддів дійшла висновку про те, що на виконання умов Договору № 0801//23 позивачем до заявленої митної вартості включена у повному обсязі вартість понесених ним транспортних витрат з доставки товару на митну територію України. Тому обов`язок з надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в таких документах вартості витрат зі навантаження, вивантаження, страхування, транспортування, у позивача не виник.
Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат саме експедитором ТОВ «ТГЛ Україна» під час здійснення перевезення вантажу позивача, не надав жодних доказів неправильності обчислення позивачем розміру витрат на транспортування товару з міста Шанхай (Китай) до пункту пропуску Орлівка (Україна), що свідчить про невмотивованість висновків митного органу, покладених основу спірного рішення про коригування митної вартості товару.
Враховуючи, що у спірних правовідносинах експедитором ТОВ ТГЛ Україна» було визначено загальну вартість такого обслуговування вантажу у розмірі 112595,68 грн, яку позивач мав сплатити, ненадання до митного оформлення договору про морське перевезення згідно з коносаментом XHSE070740360C та рахунку про перевезення між ТОВ «ГАЛЕОН ФОРВАРДІНГ» та ТОВ «ТЛГ Україна», не призвело до неправильного визначення позивачем вартості понесених транспортних витрат, так як жодних прямих розрахунків з перевізниками ПрAT «Новий стиль» не здійснювало, а усі оплати за перевезення отримував безпосередньо експедитор ТОВ «ТГЛ Україна».
Щодо ненадання заявки, передбаченої умовами договору транспортного експедирування від 08.01.2023 № 0801/23, до прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, колегія зауважує, що вказаний документ хоч і не подавався разом з митною декларацією, однак був наданий додатково митному органу в порядку частини 8 статті 55 МК України. 
З огляду на те, що вказана заявка оформлювалася на перевезення товару від різних (шістьох) вантажовідправників, в ній відсутні відомості про вартість перевезення партії товару окремо від кожного вантажовідправника, зокрема, компанії ANHUI LAITE GAS SPRING CO., LTD. Однак, такі відомості є у рахунках, зазначених у заявці та наданих до митного оформлення. А відтак, митний орган мав можливість встановити правильність визначення декларантом складових митної вартості.
Крім того, з аналізу вищенаведених приписів розділу ІІІ Правил № 599 вбачається, що заявки до договорів з перевізниками не є обов`язковим документом, що підтверджує митну вартість товарів, оскільки витрати з транспортування можуть бути підтверджені будь-якими документами, які містять реквізити сторін, суму та умови платежу, відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України, тощо.
З огляду на викладене, ненадання разом з митною декларацією заявки на транспортне перевезення жодним чином не свідчить про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Крім того, стверджуючи про відсутність такого документа, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не зазначив яким саме чином вказані обставини вплинули на достовірність визначення декларантом задекларованої митної вартості.
Щодо відсутності банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 5.2 Договору № 0801/2023 оплата здійснюється після підписання сторонами акту виконаних робіт, тобто, у порядку відстрочення платежу.
Матеріалами справи підтверджено, що 28.01.2025, 28.01.2025 та 01.02.2025 були підписані Акти виконаних робіт щодо перевезення № ОУ-0000255, № ОУ-0000256 та № ОУ-0000254 між ПрАТ «Новий стиль» та ТОВ «ТГЛ Україна». А відтак, на дату подання митної декларації (20.01.2025) такі акти не могли бути подані.
На підтвердження сплати послуг з перевезення за Рахунками № СФ-41948 від 31.12.2024 та № СФ-42126 від 15.01.2025, AT «Новий стиль» 12.03.2025 до митного органу було надано платіжну інструкцію від 12.03.2025 № 1830, яка однак не була взята до уваги.
Таким чином, відсутність на дату подання митної декларації (20.01.2025) документів на підтвердження сплати транспортно-експедиційних послуг обумовлена їх складанням у часі пізніше, що не є порушенням Наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення".
Відсутність підпису уповноваженої особи перевізника (капітана, судноплавного агента) у коносаменті XHSE070740360C також не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки такі відомості не віднесено до обов`язкових, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Крім того, поданий разом з митною декларацією № 25UA807200000571U6 від 20.01.2025 коносамент XHSE070740360C складений у країні експорту товару - в Китаї, за нормами та правилами цієї країни, тому за зміст цього документу та правильність його оформлення ПрAT «Новий стиль» не може нести відповідальність. 
Також, митним органом не зазначено, яким чином відсутність підпису уповноваженої особи перевізника (капітана, судноплавного агента) впливає на вірність визначення декларантом митної вартості товарів.
Колегія суддів зауважує, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому, Договір № 0801/2023, Рахунок № СФ-41948 від 31.12.2024 та Рахунок № СФ-42126 від 15.01.2025, Акти виконаних робіт щодо перевезення: Акт № ОУ-0000255, Акт № ОУ-0000256 та Акт № 0000254, від 12.03.2025 № 1830, довідка про вартість транспортування 12.03.2025, складена ТОВ «ТГЛ Україна», подані позивачем при митному оформленні товару, є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів з метою доведення заявленої позивачем митної вартості.
Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур”, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Однак, стверджуючи про не підтвердження декларантом витрат по доставці товару до кордону України, відповідач не наводить будь-яких розбіжностей, які б містили надані митному органу Специфікація, Інвойс, Договір № 0801/2023, Рахунок № СФ-41948 від 31.12.2024 та Рахунок № СФ-42126 від 15.01.2025, Акти виконаних робіт щодо перевезення: Акт № ОУ-0000255, Акт № ОУ-0000256 та Акт № 0000254, від 12.03.2025 № 1830, довідка про вартість транспортування 12.03.2025, складена ТОВ «ТГЛ Україна», або невідповідностей в описі вантажу, розмірів і ваги, найменуванні вантажовідправника та вантажоодержувача та їх даних, місці, даті і часу завантаження/доставки товару.
Надаючи оцінку правомірності застосування відповідачем резервного (6) методу визначення митної вартості товарів, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, зазначаючи номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразив пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Не провів детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами, не навів вартісні та якісні характеристики товару, що має суттєве значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлюється виходячи в першу чергу з його характеристик.
При цьому, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутня порівняльна декларація, яка бралась відповідачем за основу, що унеможливлює надання оцінки належності здійснених митним органом коригувань.
Колегія суддів зазначає, що згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.08.2018 у справі № 804/1755/17, від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020, не доведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів.
Щодо посилань митного органу на наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром колегія суддів зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів зауважує, що рішення про коригування фактично базується лише на інформації ЄАІС, в той час як формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості, що узгоджується з актуальною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.05.2025 по справі № 380/25301/23.
Посилання в оскаржуваному рішенні на відсутність у розпорядженні митного органу інформації щодо угод на ідентичні та подібні товари, колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам статті 53 МК України, якою визначено вичерпний перелік документів, які має подавати декларант для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки жодним пунктом вказаної норми не передбачено подання такого виду документу.
З приводу посилань Харківської митниці на ненадання позивачем до митного оформлення каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.01.2022 по справі № 810/3667/15, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Слід також врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.12.2023 по справі № 810/3766/16, згідно з яким ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за відсутності у митниці підстав для витребування додаткових документів та належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, якщо таких документів не надано, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.
Щодо надання позивачем до митного оформлення експортної декларації країни відправлення без зазначення дати експорту, колегія суддів зазначає таке.
Згідно частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 7) копію митної декларації країни відправлення.
Тобто, ці документи, зокрема митна декларація країни відправлення, не входять до переліку обов`язкових документів, які має надати декларант до митного органу.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Вищого адміністративного суду України від 14.05.2015 у справі № 804/9934/13-а, з урахуванням змісту частини 2 статті 53 МК України, декларація країни відправлення не є документом, що підтверджує митну вартість товарів та числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару.
Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду у постанові від 09.04.2021 року у справі № 804/5143/16, згідно з яким неподання перекладу декларації країни експортера та відсутність в останній посилань на підприємство, як імпортера товару, не може бути підставою для невизнання визначеної ним митної вартості, адже частиною 2 статті 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.
Тобто, відомості з експортної митної декларації митний орган може використовувати лише в якості додаткової довідкової інформації, а тому посилання на них, як на підставу для коригування, заявленої декларантом митної вартості, є хибним.
Колегія суддів зазначає, що за умови непідтвердження належними і допустимими доказами наявності у поданих на підтвердження митної вартості товарів документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари, суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідні рішення, діє не в межах, не у спосіб та не у порядку, передбаченому положеннями чинного законодавства.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.
Водночас, митним органом не було доведено обґрунтованість сумніву у достовірності відомостей про заявлену позивачем митну вартість товарів у поданій митній декларації № 25UA807200000571U6 від 20.01.2025, згідно з ціною поставки, яка узгоджується з відомостями Специфікації.
Щодо доводів митного органу, викладених у спірному рішенні, про не надання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) інформації щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані та відсутності даних стосовно витрат на оплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток, загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну, колегія суддів зазначає наступне.
Так, частиною 2 статті 62 МК України визначено, що у разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, таких компонентів: витрат на виплату комісійних, що звичайно сплачуються або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду. Товарами одного класу та виду є товари, які підпадають під групу або спектр товарів, що виробляються конкретною галуззю чи сектором промисловості та включають ідентичні або подібні (аналогічні) товари. Термін "товари того ж класу або виду" включає товари, імпортовані з тієї ж країни, що й оцінювані товари, а також товари, імпортовані з інших країн.
Сума прибутку та загальних витрат, до яких належать прямі та непрямі витрати, пов`язані із збутом зазначених товарів, повинна братися в цілому. Числове значення витрат для цілей вирахування цієї суми визначається на основі інформації, поданої декларантом або уповноваженою ним особою, якщо тільки ця інформація не є несумісною з даними, одержаними при продажу в Україні ввезених (імпортованих) товарів того ж класу або виду. У разі якщо інформація, надана декларантом або уповноваженою ним особою, є несумісною з такими даними, сума для обчислення прибутку та загальних витрат може ґрунтуватися на іншій відповідній інформації, а не тій, що надана декларантом або уповноваженою ним особою.
При визначенні комісійних або звичайних прибутків та загальних витрат віднесення товарів до "товарів того ж класу або виду" повинно здійснюватися у кожному конкретному випадку з посиланням на відповідні обставини.
Разом з цим, зі змісту спірного рішення вбачається, що відповідачем вибірково процитовано положення статті 62 МК України, які стосуються методу визначення митної вартості на основі віднімання вартості, при цьому не наведено жодних посилань на інформацію щодо товарів того ж класу або виду, яка б спростовувала числові значення вартості товарів, зазначені у митній декларації № 25UA807200001189U8 від 30.01.2025.
Крім того, інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, та дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажом на митній території України не є документом, що підтверджує митну вартість товару та який повинен надаватися позивачем відповідно до положень статті 53 МК України, а відсутність такої інформації у розпорядженні митного органу не може бути належною підставою для коригування митної вартості. 
Таким чином, проаналізувавши у сукупності документи, що подавались позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, що свідчить про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані ПрАТ «Новий стиль» документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначені митним органом у спірному рішенні твердження про ненадання до митного оформлення достатніх документів для перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів за першим методом, наявність розбіжностей у поданих документах, що викликало відповідні сумніви у митного органу, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, спростовані під час апеляційного розгляду справи.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за другорядним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000018/2 від 20.01.2025, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 по справі № 520/15407/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко