ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер № 645/3808/25
Номер провадження 22-ц/818/2272/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Кружиліної О.А., Яцини В.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року по справі № 645/3808/25 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , які знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_2 в усіх банківських установах та інших фінансово-кредитних установах, які належать ОСОБА_2 у межах заявленої ціни позову 117 500,00 грн.
Заява мотивовано тим, що постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/7269/24 від 04 лютого 2025 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року, відповідача ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 допустили настання дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 15 листопада 2025 року, відповідачка має відшкодувати матеріальні збитки у розмірі 17 500,00 грн та 100 000,00 грн моральної шкоди, заподіяні позивачу в результаті ДТП. 
Вказував, що ОСОБА_2 має наміри ухилятись від виконання рішення суду та цілеспрямовано уникати виконання рішення суду. 
Автомобіль Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 , за кермом якого була ОСОБА_2 , був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», франшиза при страхуванні становила 2600 грн.
Станом на час звернення до суду страхова компанія ПрАТ СК «ПЗУ Україна» частково відшкодувала власнику ТЗ Toyota Саmry д.н.з. НОМЕР_2 вартість робіт з відновлення транспортного засобу. Проте, ОСОБА_2 не відшкодувала власнику авто Toyota Саmry, д.н.з. НОМЕР_2 матеріальні збитки в повному обсязі. 
Обраний ним спосіб забезпечення відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, є логічним з огляду на предмет позовних вимог та може забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.
Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що позивач просив суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , на всіх рахунках в усіх банках, однак не зазначає інформації про наявність у останньої банківських рахунків, їх вид та призначення, місце розміщення, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність виду забезпечення, про який просить позивач, позовним вимогам та відповідно їх співмірність. Тому накладення арешту на грошові кошти відповідача, навіть в межах суми позову, може стати наслідком порушення вимог частини четвертої статті 150 ЦПК України.
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року скасовано. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 та знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_2 в усіх банківських установах та інших фінансово-кредитних установах, які належать ОСОБА_2 у межах заявленої ціни позову 117 500,00 грн.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, апеляційний суд виходив із того, що запропонований позивачем спосіб забезпечення позову відповідає позовним вимогам та здатний забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не виконав вимог ЦПК України щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи, причини неявки заявника у судове засідання не з`ясував, розгляд справи не відклав та розглянув справу без участі неналежно повідомленого відповідача, що є порушенням прав заявника на справедливий суд, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Савченко Вікторія Сергіївна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення вимог процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при подані заяви про забезпечення позову, чинне законодавство не покладає на позивача обов`язку зазначати інформацію про наявність у відповідача банківських рахунків, їх вид та призначення, місце розміщення.
Він об`єктивно позбавлений можливості отримати інформацію щодо відкритих рахунків відповідача у банках та/або інших фінансових установах, оскільки це є банківською таємницею до якої не має доступ фізична особа. В той же час інформацію про наявні банківські рахунки зможе отримати державний виконавець при виконанні судового рішення при накладенні арешту вже в межах виконавчого провадження, оскільки державний виконавець накладає арешт безпосередньо на дозволені чинним законодавством рахунки, у зв`язку з чим він просив накласти арешт у межах заявленої ціни позову 117500,00 грн.
Відповідачка ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, право на подання відзиву не скористалась.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 09 квітня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
ОСОБА_1 отримано 20 січня 2026 року (а.с. 121, т. 1);
Адвокатом Савченко Вікторією Сергіївною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано в електронному кабінеті 16 січня 2026 року (а.с. 120, т. 1);
ОСОБА_2 - повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 124–125, т. 1), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 118, т. 1);
Адвокату Антоненку Ігорю Миколайовичу, який діє в інтересах ОСОБА_2 , - повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 122–123, т. 1), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 119, т. 1). 
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
Матеріли справи свідчать, що ОСОБА_1 подано позов про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 117500, грн, моральної шкоду у розмірі 100000,00 грн, судові витрату у розмірі 968,96 грн за сплату судового збору, 15000,00 грн за професійно правничу допомогу та 500,00 грн поштових витрат.
З метою забезпечення вказаних вимог ОСОБА_1 заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову.
Встановивши, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, судова колегія вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідачів може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, а тому наявні правові підстави для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, оскільки такий захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі.
Між тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати інформацію щодо відкритих рахунків відповідача у банках та/або інших фінансових установах, оскільки це є банківською таємницею та дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб .
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року – скасувати.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в усіх банківських установах та інших фінансово-кредитних установах, які належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у межах заявленої ціни позову 117 500,00 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Боржник: 
ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Стягувач: 
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.А. Кружиліна

В.Б. Яцина