ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 201/8692/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 30 грудня 2025 року у справі № 201/8692/25 (суддя Покопцева Д.О.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії 1ДІ № 646496 від 09 липня 2025 року, винесену головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю з паркуванням Дніпровської міської ради Дубінським С.В..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що оскаржена постанова є неправомірною, оскільки прийнята з порушенням чинного законодавства.
Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 30 грудня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про задоволення її позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з наданих відповідачем фотознімків з місця стоянки, вбачається, що легковий автомобіль ВАЗ 21063 реєстраційний № НОМЕР_1 було припарковано на краю тротуару, який примикає до проїзної частини. При цьому, автомобіль було розташовано таким чином, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Наразі, з фотознімків неможливо встановити ширину тротуару, де була здійснена стоянка автомобіля та чи залишалась частина тротуару для пішоходів менше 2м. Крім того, на зазначеному місці не встановлено жодного знаку, що забороняв би чи обмежував стоянку автомобіля. Відповідачем не надано до суду інших доказів, як-то схеми організації дорожнього руху з розташуванням дорожніх знаків в указаному місці стоянки. Відтак, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, не підтверджено.
Відповідачем було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. У відзиві зазначає що з матеріалів фотофіксації, що містяться в матеріалах судової справи, чітко видно, що транспортний засіб позивача здійснив стоянку по вул. Юрія Горовця, 13 м. Дніпро (не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі), чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху. Чинними ПДР визначено, що стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, в той час як тротуар призначений саме для руху пішоходів, прилягає до проїзної частини та на ньому заборонено стоянку. П.п. «б» п. 15.10 ПДР передбачено заборону стоянки на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками). Скаржницею було здійснено стоянку транспортного засобу на тротуарі, в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками. 
Розгляд апеляційної скарги було призначено в порядку письмового провадження відповідно до ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що 09.07.2025р. головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Дубінським С.В. прийнято постанову серії 1ДІ № 646496 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Відповідно до зазначеної постанови, 02.07.2025р. о 12.20 працівником інспекції в режимі напівавтоматичної фотофіксації зафіксовано транспортний засіб ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював стоянку на тротуарі за адресою: вул. Ю. Горовця, в районі будинку 13 у м. Дніпрі, чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 .
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що є доведеним та підтвердженим належними доказами факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідно, до позивача правомірно застосовано спірною постановою штраф за таке правопорушення. 
За наслідками перегляду судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 15.10 ПДР стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.
Фактичною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало те, що вона припаркувала автомобіль на тротуарі.
На підтвердження факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, відповідачем суду було надано фотознімки (аналогічні фотознімки також були долучені й позивачкою до позову), відповідно до яких належним позивачці транспортним засобом марки здійснено стоянку на тротуарі.
Відповідно до 15.6 ПДР дозволяється стоянка легкових автомобілів і мотоциклів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38 (Місце для стоянки), 5.39 (Зона стоянки), встановленими з однією з табличок 7.6.2, 7.6.3, 7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці.
Проте, якщо відсутні жодні із вказаних знаків, закон також дозволяє стоянку на тротуарі, але лише для легкових автомобілів та мотоциклів та за певних умов.
За змістом п.п. «в» 15.10 ПДР, водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуара; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
За диспозицією вказаного пункту ПДР, краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром.
Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м), є паркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.
Позивачка, посилаючись на п.п. «в» п. 15.10 ПДР України, наполягала, що її автомобіль було розташовано на краю тротуару, і він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху, відтак, відсутній факт порушення Правил дорожнього руху, так само як і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП України.
Проте, з наявних у справі матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що належний позивачці транспортний засіб був припаркований не на краю тротуару, що знаходиться біля проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі. 
Відповідно до примітки ст. 142 КУпАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у не оплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
В даному випадку інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення. На фото було зафіксовано: 1) дату порушення; 2) місце розташування транспортного засобу; 3) географічні координати; 4) час вчинення порушення.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст.14-2 КУпАП передбачає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
З огляду на викладене, є доведеним факт вчинення правопорушення, а отже спірна постанова відповідача є законною, правомірною і підстави для її скасування у суду були відсутні. 
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 30 грудня 2025 року у справі № 201/8692/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак