Справа № 462/7210/25 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М. 
Провадження № 33/811/1828/25 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Белени А.В.,
при секретарі Сабовій Х.О.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
захисника – адвоката Охмака М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника – адвоката Охмака Миколи Ваильовича на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 листопада 2025 року,

встановив :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 листопада 2025 року,

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Призначено ОСОБА_1  адміністративне стягнення:
- за ст. 124 КУпАП  – штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;
- за ст. 122-4 КУпАП  – штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП – штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, призначено  ОСОБА_1  остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Звільнено ОСОБА_1  від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 09.09.2025 року о 18 год. 20 хв. за адресою: м. Львів, вул. Широка, 65А керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, враховуючи дорожню обстановку не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5, 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (далі – ПДР). Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 , 09.09.2025 року о 18 год. 20 хв. за адресою: м. Львів, вул. Широка, 65А керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди не залишився на місці та не повідомив про подію підрозділ поліції. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ст. 122-4 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_1 , 09.09.2025 року о 00 год. 25 хв. за адресою: м. Львів, вул. Суботівська, 13А керував транспортним засобом «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 з явним ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Подія фіксувалася на нагрудний відеореєстратор 471313. Водій відсторонений від керування транспортним засобом. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На постанову судді захисник – адвокат Охмак М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову – скасувати, а провадження в справі – закрити.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 та його захисника, а копію постанови Кузбит О.В. отримав 16.11.2025, що підтверджується відміткою на поштовому конверті.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 слід закрити через порушення вимог чинного законодавства при формуванні справ № 462/7208/25 за ст. 122-4 КУпАП, № 462/7902/25 за ст. 124 КУпАП, №462/7210/25 за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції, або вказані справи слід повернути для належного оформлення та для залучення військовослужбовців ВСП.
Вважає, що залучення працівників ВСП є обов`язковим для поліції.
На думку апелянта, суддею було проігноровано вимоги ст. 252 КУпАП.
Вказує, що рапорти поліцейських складені формально, а ОСОБА_1 до 04.11.2025 не було надано можливості допитати поліцейських в якості свідків, чим було порушене гарантовано йому Конвенцією право перехресного допиту.
Зауважує, що ними було подано клопотання про допит поліцейських, проте таке було проігноровано судом через упереджене ставлення.
Зазначає, що вищеперераховані адміністративні справи скеровані до суду без супровідних листів, непрошиті та не скріплені печаткою, невідомо ким направлені до суду після 09.09.2025. Також вказує, що рапорт не був зареєстрований 09.09.2025 та на ньому відсутня резолюція керівника.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Охмака М.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 09 вересня 2025 року серії ЕПР № 447963; протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП від 11 вересня 2025 року серії ЕПР № 450286; протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП від 11 вересня 2025 року серії ЕПР № 450278; схемою ДТП, яка сталася 09.09.2025 о 18:20 год. на пл. св. Юра, 7 у м. Львові; рапортом інспектора роти 7 (інженерно-саперна) полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) Володимира Дубіцького від 09.09.2025; поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 09.09.2025; поясненнями ОСОБА_1 від 11.09.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09.09.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, поведінка що відповідає обстановці) скеровувався до КНП ЛОР ЛОМЦП та ТУ для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 проїхати до найближчого медичного закладу вдмовився; рапортом інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП від 09.09.2025; відеозаписом події від 09.09.2025
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
При цьому, зі змісту апеляційної скарги винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП не оспорюється.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив обставини ДТП, зазначені ним в письмових поясненнях від 11.08.2025, при цьому стверджував, що місце ДТП покинув, оскільки поспішав на службу. Залишив свої координати у перспективі відшкодувати збитки. Був здивований, що потерпіла зателефонувала у поліцію, оскільки думав, що вони про все домовилися.
Водночас заперечує свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всупереч тверджень апеляційної скарги вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.
Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З протоколу серії ЕПР 1 № 447963 від 09.09.2025 вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.
З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
Відповідно до рапорту поліцейського від 09.09.2025, під час патрулювання на службовий планшет прийшло повідомлення про адміністративне правопорушення на вул. Суботівській, 13А, а саме про те, що на кінцевій зупинці розпивають алкоголь та порушують тишу під час комендантської години. Після прибуття за вказаною адресою було виявлено дві особи чоловічої статі та особу жіночої статі. З вказаними особами було проведено профілактичну бесіду про порушення тиші, після чого вказані особи повідомили, що вони уже розходяться. Коли поліцейські пішли до автомобіля, щоб занести в планшет інформацію про порушення, то зауважили, що один з чоловіків, як було з`ясовано – ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, сів в автомобіль NISSAN QUASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_3 та почав рух. Поліцейські вирушили за ним та невдовзі зупинили вказаний автомобіль. Враховуючи, що водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій конкретної відповіді не надав та жодних дій для цього не вчинив. Аналогічним чином водій ігнорував пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі. Поліцейський неодноразово роз`яснював ОСОБА_1 наслідки відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не реагував на неодноразові позиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, поліцейськими така поведінка була розцінена як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Наведене підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом, відповідно до якого поліцейські повідомляють, що ОСОБА_1 сів за кермо на вул. Суботівській, та що товариш просив його не сідати п`яним за кермо. Також. поліцейський виявивши у нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував останньому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі, проте ОСОБА_1 жодним чином не реагував на пропозицію поліцейських, що останніми було розцінено як відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вищевказане також спростовує доводи сторони захисту про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем, нібито, складено не уповноваженою на те особою та з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Твердження захисту, що огляд останнього на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що суддя перевірив і проаналізував усі доводи, наведені стороною захисту та дав на кожен важливий аргумент сторони вичерпну відповідь у своєму рішенні.
Щодо зауваження апелянта про те, що адміністративні справи скеровані до суду без супровідних листів, непрошиті та не скріплені печаткою, на рапорті відсутня резолюція керівника, слід зазначити, що стороною захисту не наведено суду жодного належного доводу чи обставини які унеможливлюють проведення розгляду справи чи перешкоджають проведенню судового розгляду.
Так, порушення порядку отримання доказів призводить до їх недопустимості. Разом з тим, не будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Надаючи оцінку доказу з точки зору його допустимості слід враховувати того, чи було допущене порушення процесуального закону істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.
Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.
Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час провадження у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані внаслідок такого порушення.
Для вирішення питання чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.
У даній справі не встановлено фактів, які можуть бути визнані істотним порушенням прав людини та свідчать про очевидну недопустимість доказів прийнятих судом до уваги на підтвердження винуватості особи у вчиненні відповідного правопорушення.
Наявні у справі протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містять усі необхідні реквізити та є належними і допустимими доказами.
На думку апеляційного суду, викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_3 складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та з врахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити захиснику – адвокату Охмаку Миколі Васильовичу строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Охмака Миколи Васильовича залишити без задоволення. 
Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 листопада 2025 рокув справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА