КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року м. Київ № 320/27533/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Представництва "СОФАРМА" АД до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Представництво "СОФАРМА" АД з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № 0350902305 від 30.04.2024 про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн; № 0350892305 від 30.04.2024 про нарахування суми за податковим зобов`язанням та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) у сумі 215678,75 грн; № 0350942302 від 30.04.2024 про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 744300,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що висновки акта перевірки є безпідставними та необґрунтованими, а прийняті на підставі його висновків податкові повідомлення-рішення, підлягають скасуванню, оскільки підставою для надання представництву нерезидента статусу постійного, є виключно обставини здійснення діяльності такого представництва та отримання нерезидентом прибутку через таке представництво. Втім, відновідачем не наведеної обставин щодо діяльності представництва позивача, яка би відповідала ознакам постійного представництва, та дозволила би дійти висновку про правомірність висновку відповідача щодо статусу позивача, як платника податку на прибуток. В акті не зазначено ознак постійного представництва. У той же час, позивач наголошує на тому, що ті функції представництва, що зазначені в акті, не мають ознак постійного представництва, що зазначені в Податковому кодексі України (далі - ПК України) та Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Болгарія про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень (далі – Конвенція). 
Так, участь представництва у реєстрації лікарських засобів та інших продуктів СОФАРМА АД не може вважатися діяльністю постійного представництва, адже не створює безпосередньо прибутку для головної компанії. Перевіркою не встановлено фактів надходження на рахунок Представництва грошових коштів або здійснення розрахунків в інший спосіб від суб`єктів господарювання на території України, а також від будь-яких інших суб`єктів, окрім головної компанії. Отже, діяльність представництва не може ототожнюватися з діяльністю головної компанії, а всі види діяльності представництва, що наведено в акті, носять характер допоміжної та підготовчої.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 даний позов було залишено без руху у зв`язку з його невідповідністю КАС України, однак недоліки позовної заяви було усунуто.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник зауважує, що в ході проведення перевірки встановлено, що представництво за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, згідно банківеьких документів, отримувало від головної компанії АГ «СОФАРМА» Болгарія грошові кошти в якості фінансування витрат представництва в загальній сумі 1742826,59 євро, що становить по курсу НБУ на дату зарахування коштів - 63881795,96 грн. Відповідно до бази АІС «Податковий блок» Представництво зареєстроване як платник податку на прибуток підприємств та має статус постійного представництва.
Перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, Представництвом отримане від головної компанії фінансування витрачалось на: оренду приміщення; придбання основних засобів (5 автомобілів, офісна техніка та інше); обслуговування автомобілів, паливо; реєстрацію лікарських засобів; експертизу лікарських засобів; нарахування заробітної плати; відрядження; нарахування та сплати податків; збір інформації стосовно реалізації, залишків на складах, реєстрації, побічних дій та інше по лікарських засобах виробництва головної компанії; маркетингові дослідження; відрядження до «СОФАРМА» (Болгарія) працівників МОЗ України та ДП «Український фармакологічний інститут якості» для дослідження якості та відповідності лікарських засобів, про випадки побічних реакцій тощо; отримання прав на використання системи дослідження ринку «Фармексплорер» на підставі Ліцензійного договору від 19.12.2017 №597.
Станом на дату підписання акта перевірки представництвом «СОФАРМА» АД звіт про контрольовані операції за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 звітні роки не було подано до органів ДПС.
За результатами перевірки у 2021, 2022 та 2023 році згідно документів, наданих до перевірки, представництво «СОФАРМА» АД здійснювало діяльність, яка в цілях оподаткування на території України прирівнюється до постійної, а Перелік контрольованих операцій здійснених Представництвом у 2022 році наведено в таблиці акту на сторінці 21, у якій вказано контрагента АТ «СОФАРМА», що здійснювало фінансування витрат на суму 23506999 грн. Документ бухгалтерського обліку на основі якого підтверджується проведення КО, є картка рахунок № 48 «Цільове фінансування і цільові надходження».
Стороною позивача до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, за змістом якого, позивач у своєму позові зазначив, що застосування санкцій до нього на підставі оскаржуваних рішень можливе лише у випадку визнання відповідності Представництва позивача ознакам постійного у розумінні, як п. 133.2 - 14.1.93 ПК України, так й ст. 5 Конвенції. У відзиві на позов не міститься жодного спростування доводів позивача в цій частині. Натомість, відзив містить неодноразове посилання на тс, що Представництво позивача заросстровано в системі АІС «Податковий блок» в якості платника податку на прибуток. Проте, законодавство не пов`язус зазначену обставину (безпідставну реєстрацію контролюючим органом неприбуткового представництва в якості платника податку на прибуток) з можливістю визнання представництва резидента постійним, та не містить такої ознаки постійного представництва. Підставою для надання представництву нерезидента статусу постійного, на переконання позивача, є виключно фактичні обставини здійснення діяльності такого представництва та отримання нерезидентом прибутку через таке представництво. Втім, відновідачем не наведеної фактичної обставини щодо діяльності представництва позивача, яка би відповідала ознакам постійного представництва, та дозволила би дійти висновку про правомірність висновку відповідача щодо статусу позивача, саме як платника податку на прибуток.
Також, у відзиві наводиться змість посадових інструкцій працівників предегавництва позивача, проте в цій частині відзив не спростовує, а, навпаки, доводить правомірність позовних вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 13.03.2024 по 02.04.2024 відповідачем було проведено планову виїзну перевірку Представництва "СОФАРМА" АД, за наслідками якої було складено «Акт перевірки від 09.04.2024 № 29454/Ж5/26-15-23-05-21/21677876 про результати документальної планової виїзної перевірки представництва СОФАРМА АД».
09.04.2024 Представництвом позивача отримано копію акта перевірки, згідно якого, встановлено порушення представництвом вимог податкового законодавства, а саме: заниження податку на прибуток у сумі 172543 грн; порушення строків подання звітності з податку на прибуток у 2021, 2022 та 2023 роках; порушення обов`язку щодо реєстрації платником на прибуток; неподання звіту про контрольовані операції за 2022 рік. Акт підписано представником позивача із зауваженнями щодо незгоди з його висновками.
02.05.2024 позивачем було отримано податкові повідомлення-рішення: № 0350902305 від 30.04.2024 про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн; № 0350892305 від 30.04.2024 про нарахування суми за податковим зобов`язанням та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) у сумі 215678,75 грн; № 0350942302 від 30.04.2024 про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 744300,00 грн.
Позивач вважає, що оскаржувані рішення є протиправними, оскільки висновки акта перевірки, на підставі яких прийнято зазначені рішення, є помилковими, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені ПК України.
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 ст. 44 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з вимогами п. 49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Оскільки Представництво не є резидентом України, до діяльності Представництва застосовуються приписи ПК України, що регулюють господарську діяльність в Україні нерезидентів та їхніх постійних представництв.
Відповідно до положень п. п. 141.4.7 ст. 141 ПК суми прибутків нерезидентів, які провадять свою діяльність на території України через постійне представництво, оподатковуються в загальному порядку. При цьому таке постійне представництво прирівнюється з метою оподаткування до платника податку, який провадить свою діяльність незалежно від такого нерезидента.
Тобто, саме від факту визнання представництва нерезидента постійним залежить порядок оподаткування його доходів.
Щодо заниження податку на прибуток; порушення строків подання звітності з податку на прибуток у 2021, 2022 та 2023 роках; порушення обов`язку щодо реєстрації платником на прибуток, слід зазначити, що відповідні порушення можуть мати місце лише у випадках, коли суб`єкт-нерезидент відповідає ознакам платника податку на прибуток, наведеним у п. 133.2 ст. 133 ПК України.
За змістом п.п. 133.2.1 п. 133.2 ст. 133 ПК України (податок на прибуток підприємств) платниками податку - нерезидентами є: юридичні особи, які утворені в будь-якій організаційно-правовій формі та отримують доходи з джерелом походження з України, за винятком установ та організацій, що мають дипломатичні привілеї або імунітет згідно з міжнародними договорами України;
Згідно з п.п. 133.2.2 п. 133.2 ст. 133 ПК України нерезиденти, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво та/або отримують доходи із джерелом походження з України, та.інщі нерезиденти, на яких покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому цим розділом.
Як вбачається зі змісту акта перевірки, не було виявилено ознак безпосереднього здійснення «СОФАРМА» АД в Україні господарської діяльності. 
Натомість, в акті перевірки наведено висновок про відповідність Представництва ознакам постійного представництва, що зазначені у 14.1.193 ПК України, що і стало основою висновку для визнання Представництва платником податку на прибуток, та, як наслідок, для встановлення вчинення порушень, пов`язаних з декларуванням та сплатою податку на прибуток.
Тож, для правильного вирішення даного спору, слід встановити, чи відповідає Представництво позивача ознакам постійного представництва, аби бути суб`єктом зазначених порушень.
Щодо відповідальності Представництва за неподання звіту про контрольовані операції за 2022 рік, слід звернути увагу на те, що згідно приписів п.п. 39.2.1.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме: а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів; в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав; г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України; ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
Водночас, сторона позивача наголошує на тому, що жодна із наведених ознак не стосується діяльності представництва.
Натомість, відповідач вважає, що Представництво відповідає ознакам постійного представництва; контрольовані операції визначені за ознакою «господарських операцій (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні. 
Отже, виключно висновок про відповідність Представництва ознакам «постійного», є підставою для віднесення фінансової взаємодії головної компанії та Представництва (перерахування коштів на утримання представництва та забезпечення його функціонування) до контрольованих операцій.
Суд вважає, що значення для вирішення питання щодо обґрунтованості висновків акта перевірки має питання відповідності представництва ознакам постійного представництва, адже усі виявлені порушення можуть вважатися такими лише за умови здійснення СОФАРМА АД саме господарської діяльності в Україні через постійне представництво. При цьому, статус постійного представництва визначається відповідно до ознак, встановлених законодавством для визначення статусу такого представництва.
Згідно приписів п. п. 14.1.193 п. 14.1 ст. 14 ПК України постійне представництво - постійне місце діяльності, через яке повністю або частково проводиться господарськадіяльність нерезидента в Україні, зокрема: місце управління; філія; офіс; фабрика; майстерня; установка або споруда для розвідки природних ресурсів; шахта, нафтова/газова свердловина, кар`єр чи будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; склад або приміщення, що використовується для доставки товарів, сервер.
З метою оподаткування термін "постійне представництво" включає: а) будівельний майданчик, будівельний, складальний або монтажний об`єкт чи пов`язану з ними наглядову діяльність, якщо загальна тривалість робіт, пов`язана з таким майданчиком, об`єктом чи діяльністю (в рамках одного проекту або пов`язаних між собою проектів), що виконуються нерезидентом через співробітників або інший персонал, найнятий ним для таких цілей, перевищує 12 місяців; б) надання послуг нерезидентом (крім послуг з надання персоналу), у тому числі консультаційних, через співробітників, найнятих ним для таких цілей, якщо така діяльність провадиться (в рамках одного проекту або проекту, що пов`язаний з ним) в Україні протягом періоду або періодів, загальна тривалість яких становить більш як 183 дні у будь-якому дванадцятимісячному періоді; в) осіб, які на підставі договору, іншого правочину або фактично мають та звичайно реалізують повноваження вести переговори щодо суттєвих умов правочинів, внаслідок чого нерезидентом укладаються договори (контракти) без суттєвої зміни таких умов, та/або укладати договори (контракти) від імені нерезидента, у разі, якщо зазначена діяльність здійснюється особою в інтересах, за рахунок та/або на користь виключно одного нерезидента та/або пов`язаних із ним осіб - нерезидентів; г) осіб, які на підставі договору, іншого правочину або фактично мають і звичайно реалізують повноваження утримувати (зберігати) запаси (товари), що належать нерезиденту, із складу яких здійснюється поставка запасів (товарів) від імені нерезидента, крім реагентів - утримувачів складу тимчасового зберігання або митного складу.
Нерезидент не вважається таким, що має постійне представництво в Україні, якщо він здійснює господарську діяльність через посередника - резидента, але при цьому надання резидентом агентських, довірчих, комісійних та інших подібних посередницьких послуг з продажу чи придбання товарів (робіт, послуг) за рахунок, в інтересах та/або на користь нерезидента здійснюється в рамках основної (звичайної) діяльності резидента та на звичайних умовах. Якщо посередник - резидент діє виключно або майже виключно за рахунок, в інтересах та/або на користь одного або кількох осіб - нерезидентів, які є пов`язаними особами, такий посередник не може вважатися таким, що діє в рамках основної (звичайної) діяльності стосовно будь-якої з пов`язаних осіб - нерезидентів, та визнається постійним представництвом такого нерезидента в Україні або кожної особи - нерезидента, якщо такі нерезиденти є пов`язаними особами.
Постійним представництвом не є: а) використання будівель або споруд виключно з метою зберігання, демонстрації товарів чи виробів, що належать нерезиденту; б) зберігання запасів (товарів або виробів), що належать нерезиденту, виключно з метою зберігання або демонстрації; в) зберігання запасів (товарів або виробів), що належать нерезиденту, виключно: метою переробки іншим підприємством; г) утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збору інформації для нерезидента; ґ) направлення у розпорядження особи фізичних осіб у межах виконання угод про послуги з надання персоналу; д) утримання постійного місця діяльності з іншою метою утримання постійного місця діяльності виключно для здійснення будь-якої комбінації видів діяльності, зазначених у підпунктах "а" - "д" цього підпункту, за умови, що такі види діяльності (їх комбінація) мають підготовчий або допоміжний характер для такого нерезидента, не є постійним представництвом.
Обовязковою ознакою постійного представництва є проведення нерезидентом через таке представництво господарської діяльності в Україні.
Суд зауважує, що, передусім, діяльність постійного представництва повинна мати ознаки діяльності, що спрямована на отримання доходу.
Як зазначейо в акті перевірки, представництво позивача здійснювало свою діяльність в Україні на підставі Конвенції. 
Згідно приписів ст. 5 Конвенції, для цілей цієї Конвенції термін "постійне представництво" означає постійне місце діяльності, через яке повністю або частково здійснюється комерційна діяльність підприємства 
Термін "постійне представництво", зокрема, включає: а) місцезнаходження дирекції; b) відділення; c) контору; d) фабрику; е) майстерню; f) шахту, нафтову або газову свердловину, кар`єр або будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; h) склад або іншу споруду, що використовується для поставки товарів.
Термін "постійне представництво" також включає: а) будівельний майданчик або монтажний чи складальний об`єкт, якщо вони існують більше дванадцяти місяців; b) установку або споруду для розвідки природних ресурсів, якщо вони існують більше трьох місяців.
Водночас, термін постійне предстаяннтттво не розглядається як такий, що включає, зокрема: d) утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збирання інформації для підприємства; е) утримання постійного місця діяльності виключно з метою здійснення для підприємства будь-якої іншої діяльності, яка має підготовчий або допоміжний характер; f) утримання постійного місця діяльності виключно для здійснення будь-якої комбінації видів діяльності, перелічених у підпунктах від а) до е), за умови, що сукупна діяльність постійного місця діяльності, яка виникає внаслідок такої комбінації, має підготовчий або допоміжний характер.
Слід звернути увагу на те, що в акті перевірки не встановлено наведених ознак постійного представництва. 
Так, участь Представництва у реєстрації лікарських засобів та інших продуктів «СОФАРМА» АД не може вважатися діяльністю постійного представництва, адже не створює безпосередньо прибутку для головної компанії.
Як вбачається з реєстраційних документів «СОФАРМА» АД, останнє здійснює наступну діяльність: виробництво медикаментів та хіміко-фармацевтичних препаратів; торгівля в країні (Болгарія) та за кордоном; науково-дослідницька діяльність в області фітохімії, хімії та фармації. Основним видом діяльності є виробництво лікарських речовин та продуктів.
Позивач наголошує на тому, що Представництво відповідну та (або) схожу діяльність на території України не здійснює. У той же час, видами діяльності Представництва, наведеними у виписці з ЄДРПОУ є: дослідження кон`юнктури ринку та громадської думки; виробництво кіно та відеофільмів, телевізійних програм; посередництво в розміщенні реклами.
Хоча, в акті не встановлено здійснення Представництвом жодної із зазначених видів діяльності, саме як господарської з метою отримання прибутку; оплат за здійснення відповідної діяльності на рахунок Представництва, ані на рахунок головної компанії не надходило.
Як вбачається зі змісту акту перевірки, перевіряючими було проаналізовано зокрема зміст посадових інструкцій працівників Представництва. Усі посадові обов`язки співробітників Представництва полягають виключно у зборі, аналізі, обробці та систематизації інформації для головної компанії. До сфери трудових обов`язків працівників не входить виробництво товарів та (або) надання послуг, які могли би бути продано (передано) третім особам та, як наслідок, створювати оподатковуваний дохід прибуток для нерезидента. До кола трудових обов`язків таких працівників не входить виконання будь-яких інших функцій, притаманних продажу будь-яких товарів на ринку України, або надання будь-яких послуг, які би мали наслідком створення прибутку для Представництва та (або) головної компанії.
Також, судом береться до уваги й те, що в акті перевірки не наведено укладання Представництвом договорів на постачання продукції виробництва СОФАРМА АД або інших виробників. Перевіркою не встановлено фактів надання Представництвом послуг, як СОФАРМА АД так й іншім особам, у тому числі опосередковано, шляхом, збору та надання інформації на адресу СОФАРМА АД з подальшим оплатним переданням такої інформації третім особам.
До того ж, перевіркою не встановлено фактів надходження на рахунок Представництва грошових коштів (або здійснення розрахунків в інший спосіб) від суб`єктів господарювання на території України, а також від будь-яких інших суб`єктів, окрім головної компанії.
Наведене дає суду підстави для висновку про те, що діяльність представництва не може ототожнюватися з діяльністю головної компанії.
Усі види діяльності Представництва, що наведено в акті, відповідають допоміжній та підготовчій діяльності, адже діяльність Представництва не створює безпосереднє виникнення прибутку для головної компанії, не спричинила надходження коштів. Єдиним джерелом доходів позивача були кошти, одержані від материнської компанії. Протилежного суду не доведено, при цьому, у відзиві відповідач не посилався на наявність іншої інформації та даних, що спростовують наведене.
Суд наголошує на тому, що за даних обставин, представництво позивача здійснювало допоміжні операції щодо діяльності материнської компанії, а некомерційна діяльність, що має підготовчий або допоміжний характер, не може бути підставою для визнання представництва таким, що має статус постійного.
Окремо слід звернути увагу на посилання позивача на те, що на території України здійснюють господарську діяльність суб`єкти господарювання-резиденти, які повністю належать СОФАРМА АД (ТОВ «СОФАРМА УКРАЇНА» та АТ «ВІТАМІНИ»). Такі суб`єкти господарювання здійснюють таку ж, або значною мірою схожу діяльність, як й головна компанія (виробництво та продаж у тому числі імпортованих лікарських засобів). Отже, у СОФАРМА АД немає потреби у дублюванні її функцій та (або) функцій належних їй субєктів господарювання - резидентів України ще й через представництво.
Крім того, варто зазначити й про те, що Представництво здійснює свою діяльність відповідно до Положення, який зокрема, передбачено, що представництво не має права здійснювати продаж продукції або іншу діяльність, спрямовану на отримання прибутку позивачем (п. 2 3 Положення).
Таким чином, висновки акта перевірки ґрунтуються на помилковій кваліфікації діяльності Представництва, як діяльності постійного представництва нерезидента. 
У відзиві на позовну заяву зазначено про те, що дохід представництва позивача складався виключно із надходжень від головної компанії, тобто представництво не мало джерела доходу в Україні, що виключає застосування до нього положень податкового законодавства, як до платника податку на прибуток.
У відзиві на позовну заяву не спростовано доводів позивача в цій частині, проте міститься посилання на те, що Представництво позивача зареєстровано в системі АІС «Податковий блок» в якості платника податку на прибуток, водночас, судом такі посилання не беруться до уваги, адже не пов`язується законодавством реєстрація в базах даних контролюючим органом представництва в якості платника податку на прибуток з можливістю визнання представництва резидента постійним, та ПК України не містить такої ознаки постійного представництва, на противагу чому, підставою для надання представництву нерезидента статусу постійного, є виключно обставини здійснення діяльності такого представництва та отримання нерезидентом прибутку через таке представництво. 
Втім, відновідачсм не наведеної обставин щодо діяльності представництва позивача, яка би відповідала ознакам, наведеним вище, постійного представництва, та дозволила би дійти висновку про правомірність висновку відповідача щодо статусу позивача, як платника податку на прибуток.
Так, відповідачем наводиться змість посадових інструкцій працівників представництва позивача, водночас, цитовані посадові обов`язки співробітників представництва полягають виключно у зборі, аналізі, обробці та систематизації інформації для головної компанії. До сфери трудових обов`язків працівників не входить виробництво товарів та (або) надання послуг, які могли би бути продано (передано) третім особам та, як, наслідок, створювати оподатковуваний дохід прибуток для нерезидента. До кола трудових обов`язків таких працівників не входить виконання будь-яких інших функцій, притаманних продаж у будь-яких товарів на ринку України, або надання будь-яких послуг, які би мали наслідком створення прибутку для представництва та (або) головної компанії.
Суд вважає, що доводи відзиву на позовну заяву щодо недекларування та несплати позивачем податку наприбугок, а також щодо неподання звітів щодо контрольованих операцій, а також висновки акту перевірки щодо наявності зазначених порушень в діяльності 
представництва позивача, ґрунтуються на висновку про те, що представництво позивача в Україні відповідає ознакам постійного представництва, а отже, є платником податку на прибуток, а також суб`єктом правовідносин щодо трансфертного ціноутворення. Натомість, як було досліджено та встановлено вище судом, представництво позивача таким ознакам не відповідає, відповідно, воно не є суб`єктом податкових правопорушень, пов`язаних із недекларуванням та несплатою позивачем податку на прибуток, а також з неподанням звітів щодо контрольованих операцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як вже зазначалося, відповідач не надав будь-яких доказів на підтвердження характеру діяльності позивача як постійного представництва нерезидента та отримання ним доходу (прибутку) нерезидента, що оподатковується в загальному порядку.
Таким чином, суд вважає, що не знайшли свого підтвердження висновки акта перевірки про порушення представництвом вимог податкового законодавства та заниження податку на прибуток у сумі 172543 грн, порушення строків подання звітності з податку на прибуток у 2021, 2022 та 2023 роках, порушення обов`язку щодо реєстрації платником на прибуток, а також неподання звіту про контрольовані операції за 2022 рік, що було покладено в основу 3 оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги по суті спірних правовідносин є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду спору в суді та підлягають задоволенню.
Відповідачем під час розгляду даного спору в суді, не було надано доказів та обґрунтувань доводам, покладеним в основу позовних вимог, які досліджені судом та прийняті, як обґрунтовані в частині позовних вимог.
Судові витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу, згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Представництва "СОФАРМА" АД до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.04.2024 № 0350902305 про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.04.2024 № 0350892305 про нарахування суми за податковим зобов`язанням та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) у сумі 215678,75 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.04.2024№ 0350942302 про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 744300,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Представництва "СОФАРМА" АД судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 17443 грн (сімнадцять тисяч чотириста сорок три гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.