Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/5146/25 
Провадження № 2/644/385/26 
10.03.2026

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
10 березня 2026 року        м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді - Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання - Книшенко А.С.,
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України (02002, м. Київ, б-р Русанівський, б. 8, ЄДРПОУ 21647131) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:
 
1.1. позиції позивача
 
Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі за текстом - МТСБУ/позивач), в особі представника Боровика Андрія Віталійовича, який діє на підставі довіреності № 6-01/367 від 11.12.2024, звернулось до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /відповідач), предметом якої є: стягнення витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у сумі 134 187 грн 01 коп, а також просить покласти сплачений позивачем судовий збір у сумі 3 028,00 грн на відповідача.
В обґрунтування позову МТСБУ зазначено, що 07.10.2022 у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі водія ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем «Honda» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », порушив правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Renault» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». 
Постановою Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/8415/22 від 24.11.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату ДТП відповідач не мав при собі чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у сумі 130 583,73 грн, отже у позивача виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 
1.1.2. відповідь на відзив
16 грудня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника МТСБУ Гусєва Павла Володимировича, який діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 05.02.2025, надійшла відповідь на відзив. В обгрунтування якої зазначено, що станом на момент звернення з заявою потерпілої особи до позивача потерпіла особа не пропустила строк встановлений п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV на подання заяви про виплату страхового відшкодування до МТСБУ, а отже скористалась свої правом на отримання регламентної виплат, а тому посилання відповідача на пропуск строку подання заяви про страхове відшкодування є безпідставними. 
Разом з тим, платіжне доручення підтверджує прав МТСБУ на подачу регресного позову про стягнення коштів, які були сплачені замість відповідача потерпілій особі, а посилання на довідку є безпідставними та не враховують докази на підставі яких у МТСБУ виникає право на регрес. Щодо досудового врегулювання спору, то звертаємо увагу суду, що такий спосіб захисту не передбачений ст. 38 Закону № 1961-IV та не може обмежити право на звернення з позовом за захистом порушеного права.
Оскільки, відповідач керував незабезпеченим транспортним засобом, то саме на нього покладається обов`язок з відшкодування шкоди нанесеної потерпілій особі, який замість нього виконало МТСБУ. 
1.2.заперечень відповідача
01 грудня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 , - адвоката Самойлова Євгена Юрійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1294452 від 06.10.2025, надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд відмовити МТСБУ у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своїх заперечень зазначив, що позовна заява є безпідставною, у зв`язку з відсутністю посилань на невизнані або оспорювані права порушені, всупереч нормам ч.1 ст. 15 ЦК України, а також ч. 1 ст. 4 та п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, що, зокрема, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. 
Позивачем у позовній заяві не визначено, яке саме право на його думку є порушеним, невизнаним або оспорюваним, а також обрано спосіб захисту, що не передбачено законодавством або договором, у зв`язку з чим позовна заява не підлягає задоволенню.
Водій транспортного засобу, який причетний до ДТП невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, має письмово надати МТСБУ повідомлення про таку пригоду, а також надати відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. У той же час варто врахувати той факт, що відповідно до повідомлення про ДТП, що міститься в додатках до позовної заяви: ДТП відбулось 07.10.2022, повідомлення про ДТП було направлено 20.10.2022, тобто з пропуском строків, встановлених п.4 ч.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV. Таким чином, позивачем не було долучено доказів своєчасного звернення водія із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, що свідчить про неналежне повідомлення про ДТП .
Згідно з долученою позивачем до матеріалів справи заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП до МТСБУ була направлена ОСОБА_2 21.11.2022, у той же час, коли ДТП відбулось 07.10.2022, тобто з порушенням строку на звернення в порядку ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, виходячи з чого можна зробити висновок про безпідставність здійснення регламентної виплати. Відтак вбачається, що у позивача не виникло право на відшкодування шкоди в порядку регресу. Позивачем не доведено факт належного порядку проведення регламентних виплат, унаслідок чого позивачем не доведено виникнення підстав для звернення до суду.
Представником МТСБУ звертаючись із позовною заявою не було встановлено належним чином потерпілу особу, що має право на регламентну виплату. Таким чином, позивачем не доведено, що кошти були виплачені особі, яка мала на це законне право, зважаючи на те, що водієм транспортного засобу є ОСОБА_3 .
Відсутність досудової вимоги свідчить про те, що об`єктивно, на момент подання позову відповідач не вчинив жодної дії, яка б свідчила про порушення, невизнання чи оспорювання прав позивача, і, як наслідок, спір між сторонами фактично не існував. Позивач діяв без дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, так як відповідачу не надходило жодних вимог в досудовому порядку, а відтак відсутні підстави стверджувати, що відповідач будь-яким чином порушив, не визнав, оспорив право, свободи чи законні інтереси позивача, що свідчить про відсутність предмету спору.
2. заяви, клопотання
Представник МТСБУ - Боровик Андрій Віталійович, який діє на підставі довіреності № 6-01/367 від 11.12.2024, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності представника позивача та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
22 вересня 2025 року через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова від ОСОБА_1 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Цього ж дня, матеріали справи були надані для ознайомлення, про що свідчить відповідна розписка в матеріалах справи.
07.10.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Самойлова Євгена Юрійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1294452 від 06.10.2025, надійшла заява про відкладення розгляду справи, та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву на 7 днів до 14.10.2025. 
11 листопада 2025 року на електронну пошту Індустріального районного суду м. Харкова та через систему «Електронний суд» надійшли клопотання від представника відповідача адвоката Збицької Аліни Володимирівни, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1302903 від 10.11.2025, про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи. 
01.12.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Самойлова Є.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, пояснення по справі та клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
01 грудня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - адвоката Самойлова Є.Ю. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, обґрунтовуючи яке, останній вказав про неможливість особистого прибуття у судове засідання на 01.12.2025, у зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях.
01.12.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника МТСБУ Гусєва Павла Володимировича, який діє на підставі довіреності № 6-01/376 від 11.12.2024, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, та забезпечення його участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення в підсистемі «Електронний суд». 
16 грудня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника МТСБУ Гусєва Павла Володимировича, який діє на підставі довіреності № 6-01/376 від 11.12.2024, надійшла відповідь на відзив.
23.12.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли заперечення (на відповідь на відзив) від Коєва Д.В.
13 січня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Моторно (транспортного) страхового бюро України - адвоката Гусєва Павла Володимировича надійшла заява про проведення судових засідань за його участі у режимі відеоконференції поза межами суду з власних технічних засобів.
3.інші процесуальні дії у справі 
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 12.06.2025 справа № 644/5146/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. 
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 13.06.2025 судом витребувано через систему «Електронний суд» інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 1477950, згідно якої місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 19.06.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/5146/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 01.12.2025 у задоволенні представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 13.01.2026 заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому він просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 та його представники - адвокат Самойлов Є.Ю., адвокат Збицька А.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. 
Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.
З огляду на те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач та його представники належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача відповідно до приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, які регламентують, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
 
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
 
4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.
 
Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини у сфері відшкодування шкоди, предметом судового розгляду яких є право зворотної вимоги МТСБУ про стягнення шкоди до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування в порядку регресу. 
Суд установив, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 24.12.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 , 07.10.2022 о 19 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем HondaCR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, позначеної дорожнім знаком 2.1(дати дорогу) вул. Біблика, не надавши дорогу транспортному засобу Renault Modus, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі проспекту Архітектора Альошина, позначеної дорожнім знаком 2.3 (головна дорога), скоїв з ним зіткнення. Внаслідок зазначеного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124КУпАП.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.03.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 5426 гривень 23 копійки, моральну шкоду в сумі 5000 гривень, судовий збір в сумі 440 гривень 24 копійки, а всього 10 866 (десять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 47 копійок.
Власником автомобіля Renault Modus, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , водій - ОСОБА_3 .
20 жовтня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 07.10.2022. 
21 листопада 2022 року до МТСБУ звернулася ОСОБА_2 з заявою, з метою подальшого відшкодування коштів заподіяних 07.10.2022 зазначеною вище ДТП.
Відповідно до звіту № 267 про визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу від 25.11.2022 складеного Фондом Державного майна України, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Renault Modus, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 2007 року виготовлення, пошкодженого унаслідок ДТП 07.10.2022 складає 155 248,27 грн з урахуванням ПДВ на складові частини, які підлягають заміні під час проведення ремонтних робіт. До звіту долучено ремонтну калькуляцію № 267/22 від 25.11.2022, протокол № 267 огляду колісного транспортного засобу від 25.11.2022, фототаблицю, бюлетень автотоварознавця.
Згідно з розрахунком розміру регламентної виплати, яка належить власнику колісного транспортного засобу марки Renault Modus з номерним знаком НОМЕР_2 № 87234 від 15.02.2023, розмір регламентної виплати становить 130 583,73 грн.
МТСБУ видало довідку № 1 від 16.02.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 130 583,73 грн. 
Відповідно до наказу «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» розмір відшкодування за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 130 583,73 грн, отримувач ОСОБА_2 .
МТСБУ сплатило ОСОБА_2 завдані відповідачем ОСОБА_1 збитки внаслідок ДТП у сумі 130 583,73 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 823139 від 20.02.2023. 
МТСБУ сплатило витрати на послуги по справі № 87234 у сумі 1 853,28 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 824366 від 17.03.2023.
Відповідно до акту виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 87234, ФОП ОСОБА_4 виконав роботи, сума яких становить 1750,00 грн. 
МТСБУ сплатило витрати на послуги аварійного комісара у сумі 1 750,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 824345 від 17.03.2023.
5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
 
Суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини у сфері відшкодування шкоди, предметом судового розгляду яких є право зворотної вимоги МТСБУ про стягнення шкоди до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування в порядку регресу, що регулюються положеннями Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (надалі за текстом - Закон № 85/96-ВР), Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (надалі за текстом - Закон № 1961-IV) (який діяв у редакції від 17.08.2022, тобто чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 
Окрім цього суд, під час розгляду справи, керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху України чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону № 85/96-ВР страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Пунктом 1.3. ст. 1, ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого
За приписами п.1.4 ст.1 Закону України № 1961-IV особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Відповідно до п.1.6 ст. 1 цього Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
За змістом п.1.7 ч.1 Закону № 1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Суд зауважує, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).
Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Положеннями ст. 21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п. 21.3 ст. 21 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону № 1961-IV регламентовано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Пунктом 33.1 ст.33 Закону№ 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (пп 33.1.4).
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV). До заяви додаються документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником (п. «б» ст. 35.1. Закону № 1961-IV).
Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а)транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в)транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г)особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті13цього Закону; ґ) уразі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д)у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.
Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Крім того, відповідно до п.34.3 ст.34 Закону № 1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
За загальним правилом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі звини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Як передбачено ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону № 1961-IV ).
Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV).
Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України).
6.Висновки суду.
 
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
 
Суд бере до уваги, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 24.12.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки автомобілем HondaCR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, своїми неправомірними діями завдав шкоди транспортному засобу Renault Modus, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . 
Судом враховано, що позивачем виконано покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що підтверджується платіжною інструкцією № 823139 від 20.02.2023, згідно з якою МТСБУ сплатило власниці транспортного засобу Renault Modus, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 завдані ОСОБА_1 збитки внаслідок ДТП у сумі 130 583,73 грн, а тому позивач набув права зворотної вимоги (регресу) до винної особи відповідача ОСОБА_1 у розмірі виплаченого відшкодування у сумі 130 583,74 грн, витрат на аварійного комісара у сумі 1750,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 824345 від 17.03.2023 та оплата послуг по справі у сумі 1853,28 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 824366 від 17.03.2023.
 
Заразом, суд звертає увагу, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.03.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 5426 гривень 23 копійки, моральну шкоду в сумі 5000 гривень, судовий збір в сумі 440 гривень 24 копійки, а всього 10 866 (десять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 47 копійок та позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення, оскільки нею отримано страхове відшкодування від МТСБУ, у розмірі страхового відшкодування, що свідчить про те, що до МТСБУ в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації у повному обсязі регламентної виплати-матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля HondaCR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.10.2022, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Полтави від 24.12.2022.
 
Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що у МТСБУ не виникло право на відшкодування шкоди в порядку регресу, оскільки заява до МТСБУ направлена з пропуском строку, а також відсутність доказів у позивача, що кошти були виплачені особі, яка мала на це законне право, що свідчить про безпідставність здійснення регламентної виплати, як необгрунтовані, з таких підстав 
 
Судом враховано доводи відповідача, що 20.10.2022 ОСОБА_3 , в порушення строків визначених п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (надалі за текстом - Закон № 1961-IV), який діяв у редакції від 17.08.2022, тобто чинній на момент ДТП - 07.10.2022, звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 07.10.2022 о 19 годині 45 хвилин, заразом суд відхиляє твердження відповідача, що це є підставою для відмови у виплаті, оскільки невчасне повідомлення не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування або подальшої неможливості реалізації права на подачу регресного позову МТСБУ, так як відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Дотримуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2021 по справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21) що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому зазначений у п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України № 1961-ІV строк є присічним і поновленню не підлягає, що узгоджується з правовими висновками висвітленими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2018 по справі № 910/7449/17, від 03.10.2018 у справі № 753/5293/16-ц (провадження № 14-310цс18), від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) та Верховним Судом в постановах від 21.03.2019 у справі № 758/16132/16-ц (провадження № 61-30263св18), від 01.07.2019 у справі № 513/1275/14-ц (провадження № 61-22420св18), від 05.02.2020 у справі № 748/1893/18 (провадження № 61-11557св19) та від 22.04.2021 у справі № 754/5626/19 (провадження № 61-2061св20).
Суд бере до уваги, що 21.11.2022, зокрема протягом року після ДТП від 07.10.2022, з дотриманням строків визначених п. 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV, з заявою про належне відшкодування звернулася ОСОБА_2 , яка є власником транспортного засобу Renault Modus, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та має право на отримання страхового відшкодування, згідно з положеннями п. 1.3 ст. 1 та ст. 6 Закону № 1961-IV.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03.10.2018 у справі № 753/5293/16-ц (провадження № 14-310цс18), від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) та Верховним Судом у постановах від 21.03.2019 у справі № 758/16132/16-ц (провадження № 61-30263св18), від 01.07.2019 у справі № 513/1275/14-ц (провадження № 61-22420св18), від 05.02.2020 у справі № 748/1893/18 (провадження № 61-11557св19), від 18.05.2020 у справі № 572/49/17 (провадження № 61-1570св17).
Отже, суд бере до уваги, що ДТП за участю автомобіля «HondaCR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та ТЗ Renault Modus, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 відбулася 07 жовтня 2020 року, із заявою про виплату страхового відшкодування звернулась 21.11.2020, згідно з пунктом 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV, до МТСБУ, яка є власником транспортного засобу Renault Modus, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , авто якої зазнало матеріальних збитків у результаті ДТП, що сталося 07.10.2022, що є страховим випадком у розумінні ст. 6 Закону України № 1961-IV, та яка має право на отримання страхового відшкодування, згідно з п. 1.3 ст. 1 та ст. 6 Закону № 1961-IV.
 
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що встановлений пунктом 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування власником пошкодженого транспортного засобу Renault Modus, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не пропущений, та регламентна виплата МТСБУ на рахунок ОСОБА_2 була правомірною, що свідчить наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь МТСБУ завданої шкоди в порядку регресу. 
 
Суд ставиться критично до доводів представника відповідача, що позивачем не вжито заходів для визначення належного відповідача, виходячи з такого.
 
Відповідно до положень ст. 38.2.1. Закону України № 1961-ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
 
Суд бере до уваги, що довідка МТСБУ №1 від 16.02.2023 не містить інформації щодо власника транспортного засобу, оскільки у графі власник ТЗ містить дані: «Карапуз», що свідчить про відсутність інформації, хто саме є власником транспортного засобу, проте у цій довідці зазначено, хто є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, зокрема ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується постановою Київського районного суду м. Полтави від 24.12.2022, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 
 
Су звертає увагу, що стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 належить до переліку осіб, зазначених п. 13.1 ст. 13 Закону України № 1961-ІV та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
 
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що саме відповідач керував транспортним засобом, яке спричинило дорожньо-транспортну пригоду 07.10.2022, без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тому саме на нього покладається обов`язок з відшкодування шкоди, нанесеної потерпілій особі, який замість нього виконало МТСБУ.
 
Заразом, суд бере до уваги правовий висновок сформований у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2022 у справі № 450/4163/18 (провадження № 61-21017 св 21), зокрема, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
 
Із роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993ЦК України.
 
Особливість же правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія завдавача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина завдавача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили, тому її називають підвищеною. Отже, відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 26.04.2022 по справі № 184/1461/20-ц.
 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу страхове відшкодування, виплачене потерпілим внаслідок ДТП за участі відповідача, що було заподіяно при експлуатації ним незабезпеченого транспортного засобу.
 
Суд критично ставиться до доводів представника відповідача, що ця позовна заява є безпідставною, у зв`язку з відсутністю посилань на невизнані або оспорювані права, заразом, суд бере до уваги доводи представника позивача, що спосіб захисту стягнення коштів в порядку регресу передбачений абз. 12 ст. 16 , 1191 ЦК України та ч. 2 ст. 38 Закону № 1961-IV. 
 
З урахуванням положень ст. 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
 
Судом встановлено та взято до уваги., що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як користувача та розпорядника транспортного засобу Renault Modus з номерним знаком НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на суму 260 000,00 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, та на суму 130 000,00 грн за шкоду, заподіяну майну, відповідно до полісу № 208862898 від 07.05.2022 зі строком дії до 06.05.2023 включно. 
 
Отже, позивач, здійснивши виплату на користь потерпілого внаслідок ДТП, яка сталася 07.10.2022, виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому набув права зворотної вимоги (регресу) до винної особи відповідача ОСОБА_1 у розмірі виплаченого відшкодування у сумі 130 583,74 грн, витрат на аварійного комісара у сумі 1750,00 грн та оплата послуг по справі у сумі 1853,28 грн. Станом на день розгляду справи, доказів відшкодування відповідачем шкоди в порядку регресу позивачу, або доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування відповідачем до суду не надано.
 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність МТСБУ заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у сумі 134 187,01 грн, отже, позовна заява МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягає задоволенню
 
Ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 265 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
7. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 18930 від 10.06.2025. 
Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь МТСБУ судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст. 3, 5, 6, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 12, 13, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти, у розмірі понесених витрат на відшкодування шкоди, в порядку регресу, у сумі 134 187 (сто тридцять чотири тисячі сто вісімдесят сім) грн 01 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).
 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ст.354 ЦПК України).
 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).
 
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).
 
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

 
Повне ім`я/найменування сторін:
Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, юридична адреса: 02002, м. Київ, б-р Русанівський, б. 8, ЄДРПОУ 21647131, ел. пошта insur.ukr@gmail.com, тел. 380675973091.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт № НОМЕР_6 , тел. НОМЕР_7 .

Суддя          Д.Г. Паляничко