19.03.26
33/812/110/26

Справа №473/6258/25
Номер провадження 33/812/110/26 
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А
Іменем України
19 березня 2026 року         м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О.М., 
за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , його захисника Жмуцького М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 - адвоката Жмуцького Миколи Володимировича на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Усікова О.В. від 18 лютого 2026 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№521340 від 23 листопада 2025 р. водій ОСОБА_1 23 листопада 2025 р. об 11:04 год в м. Вознесенську в районі буд.220 по вул. Київській (Жовтневої Революції), керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія категорії «В», тобто не мав права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року. 11 жовтня 2025 р. було винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП ЕНА№5909359. Вказаним ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). 
Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
В судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився.
В судовому засіданні адвокат Жмуцький М.В. подав клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що 16 грудня 2025 р. через систему «Електронний суд» було подано адміністративний позов до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області про визнання протиправною та скасування постанови від 11 жовтня 2025 р. (справа №483/1690/25), ухвалою якого від 25 грудня 2025 р. відкрито провадження у справі.
Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2026 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також стягнуто з ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1  – адвокат Жмуцький М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, з порушенням конституційного принципу презумпції невинуватості. Захисник зазначає, що відсутні кваліфікуючі ознаки повторності як обов`язкового елемента складу правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Так, єдиним доказом повторності у матеріалах справи є посилання на постанову серії ЕНА №5909359 від 11 жовтня 2025 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Однак захисником останнього подано адміністративний позов до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області про визнання протиправною та скасування зазначеної постанови (справа №483/1690/25), провадження за яким відкрито ухвалою Очаківського міськрайонного суду від 25 грудня 2025 р. Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази вручення постанови від 11 жовтня 2025 р. ОСОБА_1 та, відповідно, набрання нею законної сили. Захисник зауважує, що відкриття провадження в Очаківському міськрайонному суді з поновленням строку оскарження свідчить про те, що питання законності первинної постанови є відкритим і невирішеним. Відповідно, у діях ОСОБА_1 відсутній обов`язковий елемент складу правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Застосування більш суворої санкції (штраф 40800 грн та позбавлення прав на 5 років замість штрафу 3400 грн за ч. 2 ст. 126 КУпАП) за умов юридичної невизначеності щодо чинності попереднього стягнення є грубим порушенням статті 7 КУпАП. Також апелянт вказує, що у протоколі поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «без посвідчення водія категорії В, тобто не мав права керування такими транспортними засобами», що відповідає диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП. Натомість суд першої інстанції у своїй постанові змінив кваліфікацію та зазначив: «керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно». Статуси «особа, яка не має права керування» та «особа, позбавлена права керування» є різними юридичними категоріями з різними об`єктивними сторонами. Водночас у матеріалах справи міститься довідка старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області Савчука А. від 24 листопада 2025 р., у якій зазначено, що ОСОБА_1 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 18 березня 2021 р. Цей документ є доказом та прямо суперечить як протоколу, так і висновку суду. На відеозаписі також зафіксовано, що ОСОБА_1 показував поліцейським посвідчення водія в додатку «Дія», яке офіційно прирівнюється до паперового бланка. відобразилось, але потім зникло через технічний збій. Технічний збій державної інформаційної системи не може формувати склад правопорушення, а усі пов`язані з цим сумніви мають тлумачитися на користь особи. Суд першої інстанції не надав жодної оцінки цим суперечностям, не витребував відомостей про те, чи дійсно особу було позбавлено права керування, і яким рішенням суду. Зокрема, ОСОБА_2 наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та неспростовним доказом вини особи, а є лише формою фіксації правопорушення. Суд не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини, натомість суд першої інстанції обмежився загальним посиланням на протокол, копію первинної постанови та «інші матеріали справи в сукупності», не конкретизувавши, які саме докази підтверджують кожен елемент складу правопорушення.
 
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Жмуцького М.В., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі – Закон №3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. 
Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. 
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.
Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 Правил передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 Правил особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно п.2.1.а Правил водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.
Так, згідно з ч. 2 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до ч. 5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. 
Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті. 
Вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУАП, підтверджується доказами:
- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№521340 від 23 листопада 2025 р. про те, що  ОСОБА_1 23 листопада 2025 р. об 11:04 год в м. Вознесенську в районі буд.220 по вул. Київській (Жовтневої Революції), керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія категорії «В», тобто не мав права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року. 11 жовтня 2025 р. було винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП ЕНА№5909359. 
У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Також в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції, ст.268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи за викликом суду.
Будь-яких заперечень у протоколі про адміністративне правопорушення водієм ОСОБА_1 щодо його змісту не зазначено, останній своїм підписом підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений та його копію отримав. 
Матеріали справи також не містять жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу або після його оформлення. Доказів оскарження дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисник до суду апеляційної інстанції не надали.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
- постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5909359 від 11 жовтня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення,передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400грн.;
- довідки, виданої старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області, про те, що згідно наявних облікових даних АІС МВС України ОСОБА_1 11 жовтня 2025 року вчинив адміністративне правопорушення,передбачене ч. 2 ст. 126 КупАП згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5909359 від 11 жовтня 2025 року, та згідно облікових даних інформаційного порталу Національної поліції України копія постанови була ним отримана на місці її винесення;
- відеозапису працівників поліції, яким в чіткій послідовності зафіксовано перевірка документів водія ОСОБА_1 . Зокрема, дослідивши зазначений відеозапис встановлено, що 23 листопада 2025 року працівники поліції зупинили у зв`язку із перевищенням швидкості транспортний засіб «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 на відеозаписі не заперечує. На вимогу поліцейського надати посвідчення водія ОСОБА_1 намагається показати його в додатку Дія, але відкрити документ не вдається, зображення на мобільному телефоні зникає, перевірити дані водія поліцейський не зміг. ОСОБА_1 пояснює, що оригінала посвідчення водія він не має, так як у 2022 році він притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП. На питання працівника поліції, чи поновлював він посвідчення водія через сервісний центр, ОСОБА_1 відповідає, що йому сказали, що можна їздити, на що поліцейський пояснив, що після позбавлення права керування транспортним засобом той повинен був знову здавати іспити на отримання посвідчення водія. Далі працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що нещодавно йому виписали постанову про адміністративне правопорушення та наклали стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, та пояснює, що це за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Цей факт ОСОБА_1 підтвердив, сказав, що «це крайня» постанова. Після чого працівником поліції було роз`яснено суть правопорушення та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлюють та той його підписує.
Наведені докази, які отримані у законний спосіб, узгоджуються між собою, в їх сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 23 листопада 2025 року керував автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», тоді як не мав права керування таким транспортним засобом, а також що він повторно протягом року вчинив порушення, передбачене частинами другою – четвертою цієї статті. 
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.1.а Правил та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Доводи апеляційної скарги правильність рішення суду першої інстанції не спростовують.
Так, апеляційний суд відхиляє аргумент захисника про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові на власний розсуд змінив фабулу правопорушення на «керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування», тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№521340 від 23 листопада 2025 р. суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення викладена наступним чином, що він керував транспортним засобом «без посвідчення водія категорії «В», тобто не мав права керування таким транспортним засобом», оскільки таке не вплинуло на правильність кваліфікації судом вчиненого ОСОБА_1  правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, що відповідає змісту протоколу серії ЕПР1№521340.
Щодо посилань захисника Комаришина В.І. на те, що суд не перевірив, чи було його позбавлено прав керування транспортним засобом судом у зв`язку із вчиненням такого правопорушення, чим допустив неповноту судового розгляду, суд апеляційної інстанції вважає таку обставину доведеною, оскільки її підтвердив ОСОБА_1 поліцейському 23 листопада 2025 року, який на запитання поліцейського про те, чи є оригінал посвідчення водія відповів, що оригіналу посвідчення у нього немає, оскільки у 2022 році була ст. 130.
Крім того,відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є відкритою, постановою суду Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2022 року у справі № 131/10808/22 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладене на нього адміністративне правопорушення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на один рік.
Відповідно до статті 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Згідно із статтею 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.
У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульований Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (далі – Положення).
Так, пунктом 20 Положення передбачено, що рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, протягом трьох робочих днів із моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за адресою задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) на території України особи, зазначеної в цьому рішенні. Доступ до судових рішень за умов технічної реалізації може забезпечуватися шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень і Єдиним державним реєстром МВС.
Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.
Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.
Згідно відеозапису подій 23 листопада 2025 року ОСОБА_1 пояснив на запитання поліцейського щодо проходження процедури повернення посвідчення водія після позбавлення його судом права керування транспортними засобами у 2022 році, що він такої процедури не пройшов.
За такого оскільки у передбачений нормативними приписами спосіб ОСОБА_1 , посвідчення водія після позбавлення його права керування транспортними засобами не повернув він не мав без такого посвідчення керувати транспортним засобом. Тому твердження в апеляційній скарзі про те, що наявність права керування транспортними засобами підтверджується тим, що посвідчення водія відображалося у застосунку Дія є хибним і суперечить вимогам закону щодо порядку повернення посвідчення водія.
Не є слушними і посилання адвоката на довідку, видану 24 листопада 2025 року старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області про те, що ОСОБА_1 отримував (має) посвідчення водія, оскільки вказане у довідці лише підтверджує отримання останнім такого посвідчення, але не спростовує і не скасовує необхідність дотримання вимог пункту 20 Положення.
Також не приймаються апеляційним судом заперечення щодо доведеності повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
Так, ознака повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частинами 2-4 ст. 126 КУпАП підтверджена долученою працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5909359 від 11 жовтня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та довідкою, виданою старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області, про те, що згідно наявних облікових даних АІС МВС України ОСОБА_1 отримав постанову ЕНА № 5909359 від 11 жовтня 2025 року. До того ж факт обізнаності щодо постанови від 11 жовтня 2025 року ОСОБА_1 підтвердив поліцейському 23 листопада 2025 року при з`ясуванні останнім питання наявності у водія права керування транспортним засобом.
Щодо розгляду Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області позову ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5909359 від 11 жовтня 2025 року (справа № 483/1690/25), то як встановив апеляційний суд, на день складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№521340 від 23 листопада 2025 р., ухвалення оскаржуваної постанови та апеляційного розгляду постанова серії ЕПР1№521340 від 23 листопада 2025 р. не скасована і є чинною.
З огляду на те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 повторно протягом року, не маючи на це право, доведений та не спростований під час апеляційного перегляду наявними у справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, відповідає положенням статей 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення і апеляційний суд не вбачає законних підстав для зміни обраного судом першої інстанції виду стягнення.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  – адвоката Жмуцького Миколи Володимировича залишити без задоволення, постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2026 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду    Т.М. Базовкіна