ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/12788/24 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюк В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України щодо не розгляду по суті скарги ОСОБА_1 від 18.09.2024, поданої через представника - адвоката Тарасенко Д.Ю., щодо протиправних дій ЦПМУ ДМС;
- зобов`язати Державну міграційну службу України об`єктивно та всебічно розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 від 18.09.2024, подану через представника - адвоката Тарасенко Д.Ю., з перевіркою всіх викладених в ній обставин та вжити невідкладних заходів для припинення неправомірних дій або бездіяльності, які були підставою для подання скарги.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у справі №580/11970/23 визнано протиправною бездіяльність Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС у неприйнятті мотивованого рішення за результатом розгляду декларації ОСОБА_1 від 03.11.2023 (вх. від 06.11.2023 №Б-102/6/7101-23) про відмову від іноземного громадянства. Зобов`язано Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби повторно розглянути питання щодо прийняття/повернення ОСОБА_1 декларації від 03.11.2023 (вх. від 06.11.2023 №Б-102/6/7101-23) про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням оцінки та висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 580/11970/23 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року скасовано, в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Ухвалено в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (ЄДРПОУ 45200774) прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 03.11.2023, замість документа про припинення громадянства російської федерації. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року залишено без змін.
18 вересня 2024 року адвокат Тарасенко Д.Ю. звернулась в інтересах ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України зі скаргою на бездіяльність Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, в якій просила зобов`язати Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби виконати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі №580/11970/23 - прийняти декларацію ОСОБА_1 від 03 листопада 2023 року про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ.
Листом від 24.09.2024 №Т-9840-24/6.4/6139-24 Державна міграційна служба України повідомила, що згідно з Положенням про Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби зазначений територіальний орган приймає рішення відповідно до покладених на нього завдань.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду її скарги по суті, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян").
Згідно з нормами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Приписами ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.
Так, згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2024 року адвокат Тарасенко Д.Ю. звернулась в інтересах ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України зі скаргою на бездіяльність Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, в якій просила зобов`язати Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби виконати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі №580/11970/23 - прийняти декларацію ОСОБА_1 від 03 листопада 2023 року про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ.
Листом від 24.09.2024 №Т-9840-24/6.4/6139-24 Державна міграційна служба України повідомила, що згідно з Положенням про Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби зазначений територіальний орган приймає рішення відповідно до покладених на нього завдань.
Суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Натомість, дії суб`єкта владних повноважень - це активна його поведінка.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки на скаргу представника позивачки від 18.09.2024 відповідач відреагував та листом від 24.09.2024 №Т-9840-24/6.4/6139-24 повідомив про результати її розгляду, відповідачем не вчинялась бездіяльність з розгляду вищезазначеної скарги позивачки.
Водночас, згідно з п.п. 1, 2 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360 (далі - Положення), Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Відповідно до п. 5 Положення ДМС з метою організації своєї діяльності:
1) забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, здійснення заходів щодо запобігання корупції і контроль за їх реалізацією в апараті ДМС, її територіальних органах та територіальних підрозділах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери її управління;
2) організовує проведення конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби в апараті ДМС, керівників територіальних органів ДМС та їх заступників, керівників територіальних підрозділів ДМС, в установленому порядку призначає керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, забезпечує в межах повноважень, визначених законом, організацію підвищення рівня професійної компетенції державних службовців і працівників апарату ДМС, її територіальних органів;
3) контролює та координує діяльність територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС;
4) надає територіальним органам та територіальним підрозділам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності;
5) організовує планово-фінансову роботу в апараті ДМС, її територіальних органах та територіальних підрозділах, пунктах тимчасового розміщення біженців, пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку;
6) взаємодіє з громадськими об`єднаннями та міжнародними неурядовими організаціями, в тому числі тими, що надають гуманітарну та інші види допомоги біженцям та іншим категоріям мігрантів, шляхом реалізації спільних проектів (програм);
7) забезпечує у межах повноважень, передбачених законом, виконання завдань мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності держави;
8) організовує ведення діловодства та архівне зберігання документів в апараті ДМС відповідно до встановлених правил;
9) забезпечує самопредставництво ДМС у судах через Голову ДМС, його заступників, а також без окремого доручення через державних службовців юридичної служби ДМС;
10) забезпечує самопредставництво ДМС у судах за окремим дорученням через керівників її територіальних органів, у тому числі міжрегіональних, державних службовців структурних підрозділів апарату ДМС та державних службовців структурних підрозділів її територіальних органів, у тому числі міжрегіональних.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що до повноважень ДМС України не входить контроль або зобов`язання територіальних органів ДМС виконувати рішення судів.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на відповідача, передбачених КАС України. Невиконання судового рішення відповідачем не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перевірку всіх викладених у скарзі позивачки обставин та вжиття невідкладних заходів щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 580/11970/23, якою Управління зобов`язано прийняти декларацію ОСОБА_1 від 03 листопада 2023 року про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, однак у разі незгоди позивачки із бездіяльністю Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, вона не позбавлна права звернутись до суду у межах справи № 580/11970/23 про встановлення судового контролю та пред`явити відповідний виконавчий лист до органів ДВС для примусового виконання такого рішення суду.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк