Справа № 462/9746/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року Залізничний районний м. Львова у складі головуючого судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

позивач ТОВ «ФІНФОРС»звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1733139-А від 07.12.2021 року у розмірі 43900 грн., з яких: 20000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 23900 грн. – нараховані проценти, а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.12.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1733139-А у електронній формі з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн. зі сплатою процентів. 09.02.2022 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» укладено договір факторингу № 40071779-141, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНФОРС» набув право вимоги до боржників, у тому числі, до відповідача. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова 30.01.2026 року відкрито провадження у справі розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
Також, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.01.2026 частково задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» /ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 30/ письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки, маска картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки, маска картки № НОМЕР_1 за 07.12.2021р.; письмовий доказ про надходження на розрахунковий рахунок, який був відкритий для обслуговування банківської картки, маска картки № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 20 000,00 грн. за 07.12.2021р.; інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
13.02.2026 Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано відповідь АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.03.2026 року позовну заяву залишено без руху.
25.03.2026 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано заяву позивача про усунення недоліків.
Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачу – із позовною заявою та додатками, за місцем його реєстрації двічі, однак поштові відправлення повернуто суду.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.03.2026 року продовжено строк розгляду справи на термін не більше двадцяти днів з дня отримання судом відомостей щодо вручення відповідачу поштового відправлення, скерованого судом повторно.
15.04.2026 року Залізничним районним судом м. Львова отримано поштове відправлення, скероване відповідачу повторно без вручення адресату. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 Верховний Суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Зазначене також узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 13.05.2024 по справі №755/4829/23.
У встановлений судом строк відзиву на позов відповідач не подав, причин такого не повідомив.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.
Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У відповідності до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)
Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, 07.12.2021 між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1733139-А у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора f27884.
Відповідно до умов даного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору.
Згідно із п.2.4., 2.5. договору мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (споживчі цілі). Процентна ставка – фіксована.
Відповідно до п.2.6. договору сума кредиту 20000,00 грн. Строк кредиту з 07.12.2021 по 05.01.2022 включно. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.796 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно із п. 5.2. договору, у разі не сплати позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору та не продовження строку дії договору, кредитодавцем застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Позичальник, який підписує даний договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження строку дії договору з дня запланованої дати повернення кредиту ще на 20 календарних днів. Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту у разі, якщо він не повернув кредит і не продовжив строк користування кредитом до дня закінчення дії строку автопролонгації.
Відповідно до п.5.4. договору, при кожному продовженні строку користування кредитом, між позичальником та кредитодавцем укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами договору.
Згідно із п.5.7. договору, сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом/неоформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом - подовженим на наступних умовах: строк автопролонгації договору та подовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту (або новою запланованою датою повернення кредиту у випадку оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 календарних днів включно. В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2.99%.
Пунктом 6 договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом починається з дати зарахування кредитних коштів на платіжну картку/розрахунковий рахунок позичальника у разі отримання кредиту в безготівковій формі. Нарахування процентів відбувається за акційною процентною ставкою за кожен день користування кредитом, включаючи день видачі кредиту та день повернення кредиту за умови відсутності прострочення повернення кредиту. У випадку застосування автопролонгації строку дії договору, та, відповідно, продовження строку користування кредитом, отриманого за акційною процентною ставкою, позичальник сплачує проценти за період з дня видачі кредиту і до запланованої дати за стандартною процентною ставкою. У такому випадку нарахування процентів відбувається наступним чином: за період з дня видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту, проценти перераховуються як різниця між стандартною процентною ставкою та акційною процентною ставкою. Таке перерахування відбувається у перший день дії автопролонгації. У разі застосування автопролонгації на суму кредиту (фактичний залишок суми кредиту) позичальника нараховується підвищена процентна ставка, яка становить 2.99 %, за кожен день користування кредитом. Така підвищена процентна ставка нараховується починаючи з першого дня автопролонгації та діє до дня, зазначеного у відповідній угоді як нова узгоджена сторонами запланована дата повернення кредиту, та/або до оформлення позичальником продовження строку користування кредитом на умовах договору.
Відповідно до п.7.1. договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані проценти у строки, зазначені в цьому договорі та відповідних додаткових угодах до нього.
Згідно з п.8.1. договору, повернення кредиту, сплата процентів, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, відбувається шляхом безготівкового переказу позичальником коштів в національній валюті України - гривні на рахунок кредитодавця. Датою отримання коштів кредитодавцем є дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця або дата отримання кредитодавцем повідомлення від відповідної платіжної системи про здійснення позичальником такого платежу.
Також між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 було підписано угоду до кредитного договору №1733139-А від 07.12.2021 (автопролонгація), яка вступила в силу із 06.01.2022 року, відповідно до умов якої строк автопролонгації становить з 06.01.2022 року по 25.01.2022 року. 
Дана угода підписана електронним підписом ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором f27884.
Відповідно до витягу з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою ФК «Контрактовий дім», згідно договору №1009/20-1 від 10.09.2020 року ОСОБА_1 07.12.2021 року на картку НОМЕР_1 надано кредит у розмірі 20000 грн. згідно кредитного договору №1733139-А.
Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, на банківську картку № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 07.12.2021 року зараховано платіж у розмірі 20000,00 грн. 
Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.
Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення кредиту.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
09.02.2012 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» укладено договір факторингу № 40071779-141.
Відповідно до п.1.1. договору ТОВ «Фінфорс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «СС ЛОУН» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «СС ЛОУН» зобов`язується відступити ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за яким настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СС ЛОУН». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно із п.1.2. перехід від ТОВ «СС ЛОУН» до ТОВ «Фінфорс» прав грошової вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Реєстру прав грошових вимог згідно Додатку №1, після чого ТОВ «Фінфорс» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права грошових вимог. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав грошових вимог підтверджує факт переходу від ТОВ «СС ЛОУН» до ТОВ «Фінфорс» прав грошових вимог.
Так, відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 40071779-141 від 09.02.2022, до позивача ТОВ «ФІНФОРС» перейшло право грошової вимоги за договором № 1733139-А від 07.12.2021 до відповідача ОСОБА_1 в сумі 43900 грн.
Таким чином, судом встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №1733139-А від 07.12.2021 року, по якому утворилась заборгованість унаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів /Постанова Верховного Суду від 03.04.2019 року, справа №910/9828/17/.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як вбачається із наданого позивачем суду розрахунку заборгованості за кредитним договором №1733139-А від 07.12.2021 ОСОБА_1 не здійснював оплати по кредитному договору, розмір заборгованості відповідача становить 43900 грн., з яких: 20000 грн. – заборгованість по тілу кредиту та 23900 – заборгованість за процентами.
Відповідачем не подано до суду доказів на спростування розрахунку позивача щодо заборгованості по кредитному договору №1733139-А від 07.12.2021 року, як і не подано відзиву на позов.
Відтак, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, слід стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1733139-А від 07.12.2021 у розмірі 43900 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. 11, 512, 514, 526, 610, 612, 625, 627-628, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 137, 141, 263-265, 274-275, 279, 354-355 ЦПК України, 

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС»/ЄДРПОУ 41717584, місцезнаходження 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. В, каб. 508-2/ заборгованість за кредитним договором №1733139-А від 07.12.2021 року у розмірі 43900,00 /сорок три тисячі дев`ятсот/ гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС»/ЄДРПОУ 41717584, місцезнаходження 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. В, каб. 508-2/ судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривні 40 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбаченому ст. 354, 355 ЦПК України.
Судове рішення складено 16.04.2026 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.