ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/1721/25
Провадження № 2/483/189/2026
РІШЕННЯ
Іменем України
09 лютого 2026 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого – судді Рак Л.М.,
за участю секретаря – Гречки С.Є.,
представника позивача – адвоката Фільварочної О.Б.,
відповідачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням представником позивача – адвокатом Фільварочною О.Б. та відповідачкою ОСОБА_1 власних технічних засобів поза межами приміщення суду за допомогою системи «EasyCon» в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2025 року адвокат Фільварочна О.Б., яка є представником позивача ОСОБА_2 , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовувала тим, що позивач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір`ю є відповідачка ОСОБА_1 . Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2022 року у справі № 483/341/22 шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний. Раніше, 10 березня 2021 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області у справі № 483/253/21 був виданий судовий наказ про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На момент видачі судового наказу інших осіб на утриманні позивача не було, він є військовослужбовцем та з його грошового забезпечення відповідною бухгалтерською службою утримуються аліменти. 20 грудня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб. У шлюбі у них народилась дочка – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із народженням дитини дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює та як і донька ОСОБА_5 , перебуває на утриманні позивача. Також представник позивача посилається на те, що дружина позивача – ОСОБА_6 перебуває на 19 тижні вагітності, потребує посиленого харчування та медичного догляду, а також, що з моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 сімейний стан позивача змінився та, як наслідок, змінився і його майновий стан у зв`язку із фінансовими затратами на утримання, окрім сина, також і малолітньої доньки ОСОБА_5 та вагітної дружини, яка одночасно перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, при цьому позивач є єдиним працюючим членом сім`ї, самостійно несе всі витрати на утримання усіх її членів. Крім того, представник позивача зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них, а також, що ст. 181 Сімейного кодексу України визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню судом у випадку невиконання батьком обов`язків по утриманню та на двох дітей він складає 1/3 частину доходів платника, тобто на кожного із дітей припадає по 1/6 частини доходів платника. При цьому, не звернення матері до суду з метою їх примусового стягнення не є підставою для неврахування розміру утримання, який припадає на дитину у разі добровільного його надання. За таких обставин, подальше стягнення аліментів у раніше визначеному розмірі має наслідком порушення права інших утриманців позивача, зокрема іншої його дитини – дочки ОСОБА_7 , яка так само перебуваючи на утриманні позивача, має таке ж право на необхідний і достатній рівень життя та забезпечення її найкращих інтересів. Середній розмір стягуваних аліментів на утримання сина ОСОБА_8 за період з квітня 2023 року по травень 2025 року складав близько 30000 грн., що перевищував максимальний розмір аліментів в Україні у 2024-2025 роках. Крім того, розмір грошового забезпечення позивача у 2025 році значно зменшився, а отже погіршився і його майновий стан, що має безпосередній вплив на права інших утриманців. Посилаючись на викладене, представник позивача просила зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно,  відповідно до судового наказу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року у справі № 483/253/21, провадження № 2-н/483/31/2021 з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою від 26 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху в порядку ч. 1 ст. 185 ЦПК України.
31 грудня 2025 року вимоги ухвали виконано.
Ухвалою від 02 січня 2026 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
20 січня 2026 року відповідачкою надано відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів є необґрунтованими, такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, приймаючи рішення про укладення повторного шлюбу та народження дитини, позивач діяв усвідомлено, маючи чинні аліментні зобов`язання щодо сина ОСОБА_3 , встановлені судовим наказом. Ризики, пов`язані з такими особистими життєвими рішеннями, не можуть перекладатися на дитину від попереднього шлюбу шляхом зменшення рівня її матеріального забезпечення. Посилання позивача на право дружини на утримання відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України не змінює пріоритетності прав дитини. Закон не передбачає можливості зменшення аліментів на дитину лише з тієї підстави, що у платника виникли додаткові добровільно прийняті обов`язки. Посилання позивача на зміну майнового стану є декларативними. Сам по собі факт збільшення кількості осіб на утриманні не доводить істотного погіршення матеріального становища позивача у розумінні ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України. Крім того, позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що його дохід зменшився настільки, що виконання аліментного обов`язку у раніше встановленому розмірі стало для нього об`єктивно неможливим та його твердження про те, що за наявності двох дітей на кожну з них має припадати по 1/6 частини доходу, ґрунтується на неправильному тлумаченні ст. 181 Сімейного кодексу України, оскільки зазначена норма встановлює орієнтовні частки доходу у випадку первісного визначення аліментів і не створює автоматичного обов`язку суду зменшувати раніше встановлений розмір аліментів у разі народження іншої дитини. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд зобов`язаний оцінювати всі обставини у сукупності, насамперед — потреби дитини, на користь якої стягуються аліменти, та необхідність забезпечення її найкращих інтересів. Також посилання позивача на те, що середній розмір аліментів у попередні періоди становив близько 30000 грн., не може бути підставою для їх зменшення, оскільки розмір аліментів безпосередньо залежить від розміру доходу платника. Отримання значних доходів закономірно зумовлює відповідний рівень аліментних зобов`язань і саме по собі не свідчить про порушення прав платника. Зміна сімейного стану позивача та поява нових утриманців не доводять наявності тих виняткових обставин, які відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України могли б слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , а зменшення розміру аліментів за таких умов призвело б до порушення прав дитини та не відповідало б принципу забезпечення її найкращих інтересів. Обставини на які посилається позивач про те, що його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та є вагітною, у зв`язку з чим, на його думку, виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , не свідчать про об`єктивну неможливість виконання ним аліментного обов`язку у розмірі, встановленому судовим наказом. Крім того, позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що саме виплата аліментів на утримання ОСОБА_3 істотно порушує права інших утриманців або ставить їх у стан матеріальної скрути. Також в матеріалах справи відсутні докази про дефіцит коштів, неможливість забезпечення базових потреб сім`ї чи інші обставини, які б свідчили про об`єктивну неспроможність виконувати аліментні зобов`язання позивачем. Посилання позивача на те, що зменшення аліментів до 1/6 частини доходу перевищуватиме мінімально рекомендований або мінімально гарантований розмір аліментів, є юридично неспроможним та таким, що ґрунтується на неправильному розумінні норм сімейного законодавства. Зменшення розміру аліментів без доведення істотного та тривалого погіршення матеріального становища позивача призведе до прямого порушення прав та законних інтересів малолітнього ОСОБА_3 . Посилаючись на викладене, відповідачка просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Фільварочна О.Б. підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 (а.с. 8).
Судовим наказом Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року у справі № 483/253/21, провадження № 2-н/483/31/2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2022 року у справі № 483/341/22, провадження № 2/483/269/2022 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).
20 грудня 2023 року позивач ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.11).
Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 12).
Згідно з довідкою ТОВ «РУМЕД-Т» від 11 грудня 2025 року вих. № 18, ОСОБА_6 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12 травня 2025 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).
Відповідно до довідки виданої КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2» від 12 грудня 2025 року № 157, ОСОБА_6 , 1996 року народження, з 12 листопада 2025 року знаходиться під наглядом закладу з діагнозом «вагітність 19 тижнів» (а.с.13).
З довідки про доходи виданої військовою частиною НОМЕР_4 від 12 грудня 2026 року № 642/5638 вбачається, що із грошового забезпечення ОСОБА_2 , який займає посаду військовослужбовця у Збройних Силах України, військова частина НОМЕР_4 , за період з квітня 2023 року по травень 2025 року було утримано аліменти в загальній сумі 684378 грн. 00 коп. Загальний розмір нарахованого ОСОБА_2 грошового забезпечення за вказаний період за винятком аліментів становить 2294351 грн. 54 коп. (а.с. 19).
Згідно з довідкою про доходи, що видана військовою частиною НОМЕР_5 від 12 грудня 2025 року за № 1125, загальний розмір нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_5 , за період серпня 2025 року по листопад 2025 року склав 190804 грн. 02 коп., аліменти за вказаний період не сплачувались (а.с. 20).
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, є: стан здоров`я та матеріальне положення дитини; стан здоров`я та матеріальне положення платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини та інші обставини, які мають суттєве значення.
Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що з моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , змінився його сімейний стан та, як наслідок, змінився і його майновий стан у зв`язку із фінансовими затратами на утримання, окрім сина, також і малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та вагітної дружини, яка одночасно перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Він є єдиним працюючим членом сім`ї, самостійно несе всі витрати на утримання усіх її членів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У статті 192 Сімейного кодексу України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.
Отже, зменшення розміру аліментів можливе за настання певних умов.
Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів, осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що у позивача дійсно відбулася зміна сімейного та матеріального стану, він уклав новий шлюб, у якому має малолітню дитину та дружину, яка є вагітною та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, які фактично знаходяться на його у триманні.
Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, а також ту обставину, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до висновку, що позивачем доведені підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. 
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп., сплата яких підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 1).
Судом не вирішується питання щодо стягнення понесених позивачем судових витрат на надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн., про що його представником було зазначено в позовній заяві, оскільки позивачем відповідних доказів на час винесення рішення не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази понесених судових витрат можуть бути надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, –

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, – задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно з судовим наказом Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року у справі № 483/253/21, провадження № 2-н/483/31/2021 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, з однієї чверті заробітку (доходу) та стягувати аліменти з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 – 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок в рахунок сплаченого судового збору. 

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Повний текст рішення складено 13 лютого 2026 року. 

Головуючий:(підпис)

Суддя: