ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/654/26 Справа № 175/7502/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Доброреза В.В., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року встановлено, що відповідно до протоколу серії АБА №010297, 18.03.2025 року близько 02 год 43 хв., ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Audi A6 », д.н.з. НОМЕР_1 , по перехрестю проспекту Миру/бульвару Машинобудівників, у м. Краматорськ, Краматорського району, Донецької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу –газоаналізатора Алкотестер Drager 6820 із застосуванням відеозапису, результат огляду - позитивна 0,98 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Доброрез В.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 . Клопотання мотивує тим, що оскаржена постанова була винесена 11.12.2025 року без участі ОСОБА_1 та його захисника, а дізнатися про результат та ознайомитися з оскарженою постанову судді Савченко О.Ю. зміг тільки через свого захисника 30.12.2025 року через отримання інформації з ЄДРСР. ЗВертає увагу, що на даний час ОСОБА_1 є військовослужбовцем, бере участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, перебуває майже безперервно та безпосередньо на лінії бойового зіткнення, у зв`язку з чим зв`язок з ним значно ускладнений, що ускладнює узгодження правової позиції по справі.
В апеляційній скарзі просить постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що ОСОБА_1 вважає себе не винним, а постанова судді винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.
Наголошує, що судом порушено його право на захист, оскільки ОСОБА_1 судом належним чином не повідомлявся про розгляд справи, що є порушенням вимог ст.277-2 КУпАП.
Вважає, що суддя безпідставно та необґрунтовано відхилила клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи. Окремо звертає увагу, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, бере участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, перебуває майже безперервно та безпосередньо на лінії бойового зіткнення, у зв`язку з чим зв`язок з ним значно ускладнений, що ускладнює узгодження правової позиції по справі та ст. 55 Конституції України, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Стверджує, що суддею під час судового розгляду не було встановлено всіх обставин справи, не було належним чином досліджено докази, наявні у справі, та не надано їм належної оцінки, що призвело до прийняття рішення по справі без врахування дійсних обставин справи.
Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення час вчинення правопорушення відрізняється від часу, що був зафіксований на відеозаписі, що свідчить про неузгодженість наданих доказів, а також про суперечність їх один одному.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Доброрез В.В. повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило. Від адвоката Доброреза В.В. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника. 
Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника адвоката Доброреза В.В.
Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 11 грудня 2025 року. Розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Доброреза В.В. Проте, як вбачається з матеріалів цієї справи копію постанови суду 1-ї інстанції ОСОБА_1 особисто не отримував, а ознайомитися з нею зміг через свого захисника адвоката Доброреза В.В. 30 грудня 2025 року після отримання інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Доброреза В.В. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з оскарженої постанови судді 1-ї інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та/або його захисник в судовому засіданні в день постановлення оскарженого рішення участь не приймали. Захисником адвокатом Доброрезом В.В. 11.12.2025 року було подане клопотання про відкладення розгляду справи.
Суддею 1-ї інстанції зазначено, що в судове засідання ОСОБА_2 та його захисник не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Клопотання захисника адвоката Доброреза В.В. від 11.12.2025 р. про відкладення розгляду справи було предметом розгляду суддею 1-ї інстанції та наведено мотиви рішення суді про можливість розгляду цієї справи при наявності вказаного клопотання захисника.
Як вбачається з матеріалів справи, по даній справі судові засідання були призначені на такі дати: 10.09.2025 року, 13.10.2025 року, 29.10.2025 року, 13.11.2025 року та 11.12.2025 року. Вищезазначені судові засідання відкладалися за клопотанням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно клопотання про відкладення від 13.10.2025 року захисник Доброрез В.В. просив суд відкласти розгляд справи для надання можливості ознайомити ОСОБА_1 з наявним в матеріалах справи відеозаписом, узгодження правової позиції з захисником та підготовкою пояснень по справі, що потребує додаткового часу.
Зі змісту поданих захисником клопотань від 29.10.2025 року, 19.11.2025 року та 11.12.2025 року вбачається аналогічна підстава для відкладення розгляду справи, пов`язана із перебуванням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зоні бойових дій. Водночас жодне з поданих клопотань не містить належного обґрунтування та не підтверджене жодними доказами, які б свідчили про наявність зазначених у них обставин.
З огляду на викладене, суддею обгрунтовано враховано, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, проте, неодноразово на протязі більше трьох місяців розгляд справи відкладався за клопотанням захисника з одних і тих самих підстав, тому їх поведінка суддею була вірно розцінена як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. З таким висновком судді погоджується і суд апеляційної інстанції.
Тож, під час апеляційного розгляду не було встановлено порушення права на захист ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП, як на тому наголошував захисник в своїй апеляційній скарзі. Також не встановлено, що суд 1-ї інстанції позбавив ОСОБА_1 можливості реалізувати в суді встановлені законом права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності.
Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Оскарженою постановою встановлено, що 18.03.2025 року близько 02 год 43 хв., ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , по перехрестю проспекту Миру/бульвару Машинобудівників, у м. Краматорськ, Краматорського району, Донецької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу –газоаналізатора Алкотестер Drager 6820 із застосуванням відеозапису, результат огляду - позитивна 0,98 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху.
Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Хоча в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння, результат якого складає 0,98 %, відеозаписом із нагрудної камери працівників поліції долученим до матеріалів справи.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 18.03.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку.
Апеляційний суд вважає, що надані працівниками поліції відеозаписи, які містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, отримані з автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Доводи сторони захисту, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними, вважаю необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк адвокату Доброрезу В.В. на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу адвоката Доброреза В.В., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин