Провадження №	2/447/221/26 	
Справа №	447/3152/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
(заочне)

06.04.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головне управління Державної податкової служби України у Львівській області, про визнання трудових відносин припиненими.

Процесуальні дії у справі.
03.10.2025 ОСОБА_1 пред?явив позов до ФОП ОСОБА_2 , треті особи: ГУ ПФ України у Львівській області, ГУ ДПС України у Львівській області, про визнання трудових відносин припиненими. 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 покликається на те, що він з 01.07.2017 перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 . Відповідно до трудового договору, позивача прийнято на роботу за безстроковим трудовим договором на посаду оператора вишивальної машини. Трудова діяльність на вказаній посаді тривала з 01.07.2017 по 31.03.2023 в орендованому відповідачем приміщенні Львівського монтажно-заготівельного заводу у АДРЕСА_1. Припинення трудових відносин відбулося з ініціативи роботодавця, ніби тимчасово, однак станом на день звернення до суду, не відновилися та жодної інформації від відповідача немає. Намагання зконтактуватися з відповідачем і його дружино не призвели до результату. Тому 02.09.2025 позивач направив відповідачу поштовим зв?язком заяву про звільнення, однак, така повернулася до позивача. Трудова книжка залишилася у роботодавця. Позивач позбавлений права влаштуватися на роботу, оскільки майбутній роботодавець відмовляє у прийнятті на роботу за сумісництвом. Крім того, встановлення факту припинення трудових відносин необхідне для обрахування трудового стажу. Враховуючи викладене, просить позов задоволити та визнати трудові відносини між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 припиненими з 02.09.2025.
06.10.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ФОП ОСОБА_2 
06.10.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації позивача.
Ухвалою суду від 06.10.2025 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
08.10.2025 позивач ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 10.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Сторонам надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. 
Треті особи отримали копію ухвали від 10.10.2025 та копію позовної заяви з додатками в електронні кабінети, що стверджується довідками про доставку електронного документу (а.с. 27, 28).
Відповідач ФОП ОСОБА_2 не отримав копію ухвали суду від 10.10.2025 та копію позовної заяви з доданими до неї документами, надіслану на адресу його місцезнаходження, вказаного у відповіді на запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки поштове відправлення з указаним вмістом повернулося до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 29, 30).
29.10.2025 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи ГУ ПФ у Львівській області (а.с. 32-36). Представник третьої особи вказала, що станом на 01.10.2025 ФОП ОСОБА_2 заборгованість із платежів до Пенсійного фонду України та зі сплати страхових коштів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутня. Відповідно до відомостей центрального сховища даних обліку сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, дані до якого надходять у Порядку обміну інформацією між Державною податковою службою України, Пенсійним фондом України, Державним центром зайнятості та іншими органами виконавчої влади, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №49-1 від 20.11.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.12.2023 за №2139/41195, станом на 01.10.2025 у ФОП ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Просять врахувати пояснення при ухваленні рішення.
25.11.2025 засобами системи «Електронний Суд» представником третьої особи ГУ ДПС у Львівській області подано пояснення, у яких вказали, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 з 01.07.2017 по безстроковому трудовому договору на посаді оператора вишивальної машини. Трудова діяльність відповідно до укладеного трудового договору тривала з 01 липня 2017 року до 31 березня 2023 року. Місце роботи, здійснювали за адресою: АДРЕСА_1 - орендоване приміщення Львівського монтажно-заготівельного заводу. Припинення трудових відносин відбулось з ініціативи роботодавця та станом на зараз не відновлювалось. Позивач неодноразово намагався зв`язатись із ФОП ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 , яка за його відсутності виконувала обов`язки, однак на дзвінки вони не відповідали. Заява на звільнення була скерована поштою 02 вересня 2025 року, однак адресат її не отримав та повернулась як така, що не була вручена. Факт перебування у трудових відносинах підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (формами ОК-5 та ОК-7). Головне управління ДПС у Львівській області у межах функцій та повноважень, визначених ст. 19-1 ПК України, та за результатами проведено аналіз інформаційних баз даних ІС «Податковий блок» та поданої звітності. Згідно з реєстраційними та обліковими даними ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку ГУ ДПС у Львівській області як фізична особа-підприємець з 19.04.2005. Повідомлення про прийняття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на роботу подано 04.07.2017 за реєстраційним номером 1766447161. Позивач стверджує, що трудова діяльність тривала до 31 березня 2023 року та більше не поновлювалась, однак заяву на звільнення подає лише 02 вересня 2025 року. Окрім цього, останній поданий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску подано 09.11.2022, у якому відображено перебування в трудових відносинах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). З поданих позивачем Форми ОК-5 та ОК-7 випливає, що з 2023 року змінився код страхувальника (з липня 2017 по грудень 2022 - 2775509339, а з червня 2023 по вересень 2025 - 43946495), відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Підтвердити факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 у період після 31 березня 2023 року по 02 вересня 2025 не видається можливим (а.с. 41-47).
Відповідач у судові засідання не з`являвся, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, надіслана на офіційну адресу ФОП ОСОБА_2 поштова кореспонденція, поверталася до суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 29-30, 51-52).
Таким чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик відповідача здійснювався через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно із ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відтак, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд встановив:
З долученої позивачем форми довідок форми ОК-5 та ОК-7 (сформованих Пенсійним фондом України індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб) вбачається, що з липня 2017 року позивач ОСОБА_1 працевлаштований у ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Грошові нарахування відповідачем тривали до березня 2020 року. З червня 2023 року нарахування грошових коштів почало здійснюватися відділом соціального захисту населення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області (а.с. 12-13, 14).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 02.09.2025, виданих Миколаївським сектором обслуговування платників Стрийської ДПІ. ГУ ДПС України у Львівській області, щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з квітня 2025 року по червень 2025 року інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня (а.с. 15).
Згідно з довідкою, виданою 02.09.2025 Миколаївським відділом Стрийської філії Львівського обласного центру зайнятості, ОСОБА_1 станом на 02.09.2025 не зареєстрований у Миколаївському відділі Стрийської філії Львівського обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості як безробітний, виплати допомоги з безробіття не отримує (а.с. 16).
Відповідно до копії заяви від 02.09.2025, позивач просив відповідача звільнити його за власним бажанням (а.с. 8).
Позивачем долучено докази відправки вказаної заяви відповідачу (а.с. 11).
Поштове відправлення з указаним вище вмістом повернулося з відміткою про закінчення терміну зберігання (а.с. 9-10).
Згідно з відповіддю №1857951 від 06.10.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 23.05.2005. Місцезнаходження вказане у АДРЕСА_2 (а.с. 18-19).
Відповідно до сформованих 20.01.2026 ПФ України відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 05.07.2017 прийнято на роботу (основне місце роботи) до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відомості про припинення трудових відносин у таблиці відсутні (а.с. 60). 
З витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , має статус особи, яка працює на умовах трудового договору. У графі щодо відомостей про періоди трудових відносин з 2000 року вказано про початок періоду трудових відносин з 05.07.2017 у РНОКЗО НОМЕР_1 . Кінець періоду не зазначений (а.с. 62-63).
Оцінка суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року у справі №1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі №1-5/2008 вказав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
За змістом статті 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ст.48 КЗпП України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 cт. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).
Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем як фізичною особою підприємцем, про що свідчать відомості Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивач покликається на те, що з 31.03.2023 трудові відносини припинилися, позивач не виходить на роботу, заробітну плату не отримує. На надіслану на адресу відповідача заяву про звільнення з роботи від 02.09.2025 (лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання») ОСОБА_2 не відреагував.
До даного часу не вирішено питання розірвання трудового договору та звільнення позивача з роботи.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, а саме Головне управління ПФ України у Львівській області, що реалізує державну політику з питань ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та Головне управління Державної податкової служби у Львівській області, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, викладені у позові обставини та заявлені вимоги позивача не заперечили, зауважень до сторін у межах своїх компетенцій не висловили.
Таким чином, за встановлених обставин справи щодо порушення права позивача на припинення трудового договору, спосіб захисту, обраний позивачем, направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. 
У постанові Верховного Суду від 25.11.2019 у справі №201/1384/16-ц визнано ефективним і таким, що не суперечить закону спосіб захисту порушеного права шляхом припинення трудових відносин на підставі ст. 38 КЗпП України.
Отже, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки трудові відносини між сторонами фактично не існують, але процедура припинення таких відповідно до законодавства України не виконана, відтак, наявне порушення права позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд прийшов висновку щодо задоволення позову, судові витрати у справі, пов?язані зі сплатою судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 21, 22, 36, 38 КЗпП України, ст. 5, 13, 81, 82, 141, 223, 247, 259, 264, 265, 280, 282, 284ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити.
Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 припиненими з 02.09.2025.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір у справі у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Треті особи: 
- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13814885;
- Головне управління Державної податкової служби України у Львівській області місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м. Львів,79026, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43968090.
Повний текст рішення складено 06.04.2026.

Суддя Головатий А.П.