ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/973/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Губенко Н.М., 

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:
від позивача/ відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_1.,
від відповідача/ позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши у закритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2"

та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3"

на рішення Господарського суду Чернігівської області (Кузьменко Т.О.)
від 10.04.2025

та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Коробенко Г.П., Тарасенко К.В., Тищенко А.І.)
від 16.10.2025 (повний текст складений 10.11.2025)

у справі за позовом Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3"

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4,

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3"

до Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2"

про внесення змін до державного контракту,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог
1. Державне підприємство ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" (далі - Позивач, Скаржник-1) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" (далі - Відповідач, Скаржник-2) про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_5. 
2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" умов державного контракту на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 № НОМЕР_1 від 06.05.2024.
3. Відповідач подав зустрічний позов до Позивача про визнання укладеною додаткової угоди до Державного контракту на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 НОМЕР_2 від 06.05.2024. в редакції, викладеній у прохальній частині зустрічного позову, а також про визнання відсутності вини Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" перед державним підприємством ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" щодо виконання зобов`язання в 2024 році з порушенням строків за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 № НОМЕР_3 від 06.05.2024 (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 28.01.2025).
4. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час виконання Контракту у Виконавця (Відповідача) виникли документально підтверджені об`єктивні обставини та, як наслідок, виникли істотні зміни обставин, які сторони не могли передбачити під час його укладення. Позовну вимогу про визнання відсутності вини Відповідач обґрунтовує положеннями п.7.7. Контракту та ст. 614 ЦК України.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
5. Господарський суд Чернігівської області рішенням від 10.04.2025 позовні вимоги задовольнив частково, стягнув з Відповідача пеню в сумі ІНФОРМАЦІЯ_8. У задоволенні зустрічного позову відмовив.
6. Вказане судове рішення мотивоване, зокрема, таким: 
- Позивачем правомірно та відповідно до умов Державного контракту з урахуванням вимог законодавства здійснено нарахування пені запрострочення строків поставки товару та штрафу за прострочення поставки понад ЗО днів;
- здійснивши перевірку заявленої до стягнення суми штрафу суд встановив, що остання нарахована Позивачем правомірно, у відповідності до умов Державного контракту та вимог законодавства;
- щодо заявленої до стягнення суми пені суд зазначив, що при здійсненні розрахунку пені за прострочення строків поставки першої та четвертої партій товару Позивачем не враховано положень ч.5 ст.256 ЦК України, відповідно до яких, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Відтак, за розрахунком суду, пеня за прострочення строків поставки Товару за період з 27.08.2024 по 07.01.2025 становить ІНФОРМАЦІЯ_9.;
- також, перевіривши наданий Позивачем розрахунок процентів за користування чужими коштами, суд встановив, що при здійсненні їх розрахунку за користування коштами попередньої оплати першої та четвертої партій товару Позивачем також не враховано положень ч. 5 ст. 256 ЦК України. Отже, оскільки судом встановлено, що Відповідачем не здійснено поставку товару за умовами укладеного Державного контракту, суд дійшов висновку, що сума відсотків за користування чужими коштами, належна до стягнення, становить ІНФОРМАЦІЯ_13 за період з 27.08.2024 по 07.01.2025;
- разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру неустойки як на 99,9%, так і на будь-який інший розмір, на який її може бути зменшено;
- також суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення процентів за користування чужими коштами, оскільки зазначені проценти за своєю правовою природою є боргом, а тому зменшення їх розміру на підставі частини 1 статті 233 ГПК України та частини 3 статті 551 ЦК України неможливе;
- щодо зустрічного позову суд зазначив, що заявлена Позивачем вимога про відсутність вини є фактично вимогою про встановлення факту та не може бути предметом спору і самостійно розглядатись в окремій господарській справі. Встановлення факту може лише бути елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні вимоги про встановлення відсутності вини;
- щодо вимоги зустрічного позову про визнання укладеною додаткової угоди, суд дійшов висновку, що Відповідачем не доведена та не підтверджена наявність одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України, для внесення змін до Державного контракту. При цьому суд врахував, що із суті укладеного Контракту випливає, що ризик порушення виконання договірних зобов`язань іноземними контрагентами Відповідача несе Відповідач. Суд зазначив, що за відсутності істотної зміни обставин, якими сторони керувались при вчиненні правочину, не можна змінити договір за рішенням суду. 
7. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача пеню в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_11, проценти за користування чужими коштами в сумі ІНФОРМАЦІЯ_13, судовий збір в сумі ІНФОРМАЦІЯ_12 в іншій частині позову відмовлено.
8. Зменшуючи розмір штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Відповідач вживав заходів щодо належного виконання зобов`язання за Державним контрактом, а вина Відповідача була частково обумовлена загальносвітовим дефіцитом ІНФОРМАЦІЯ_64, без якої виготовлення товару неможливе. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та правова позиція іншого учасника справи
9. Позивач (Скаржник-1) із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2025, змінене постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі №927/973/24, в незадоволеній частині, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю; судові витрати у справі № 927/973/24 покласти на Відповідача. 
10. Також Скаржник-1 просить передати справу № 927/973/24 в частині зменшення пені та штрафу до 10% на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
11. Скаржник-1 зазначає, що подає касаційну скаргу на підставі виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, та вказує, що суди попередніх інстанцій застосували в оскаржуваних судових рішеннях положення частини 3 статті 551 ЦК України, статті 233 ГК України без урахування висновку застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 09.05.2024 у справі № 923/77/22, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21, від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, від 09.06.2022 у справі № 910/8425/19, від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21. 
12. Відповідач (Скаржник-2), із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі №927/973/24 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" та прийняти у цій частині нове рішення, яким в частині зустрічного позову задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; судові витрати у справі № 927/973/24 покласти на Позивача.
13. Скаржник-2 зазначає, що подає касаційну скаргу на підставі виключних випадків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.
14. В обґрунтування пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України Скаржник-2 вказує, що суди попередніх інстанцій застосували в оскаржуваних судових рішеннях положення статей 13, 74, 76, 79 ГПК України без урахування висновку застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме:
- від 13.07.2022 у справі №363/1834/17, від 21.09.2023 у справі №910/11841/22, від 30.11.2022 у справі №910/17577/21, від 21.03.2023 у справі №926/1646/22 (щодо можливості зміни договору у зв`язку з істотною зміною обставин, яка допускається за рішенням у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч.4 ст.652 ЦК України);
- від 20.11.2024 у справі №904/5286/23 (щодо необхідності врахування висновку про зміну істотних умов, підтверджених висновками Торгово-промислової палати, а також не доведення позивачем понесення ним збитків чи інших негативних наслідків у зв`язку із простроченням зобов`язання кредитором, економічну ситуацію в країні під час дії воєнного стану);
- від 07.11.2023 у справі №920/660/22, від 21.03.2023 у справі №9261646/22, від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (щодо того, що право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, спрямоване на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у статті 652 Цивільного кодексу України);
- від 19.10.2023 року у справі №914/249/21 (щодо того, що суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) органу).
15. Також Скаржник-2 вказує на помилкове застосування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18, від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 18.10.2022 у справі №933/3174/21, щодо застосування положень статей 614 та 617 Цивільного кодексу України та не врахування регулювання цими положеннями відмінних правовідносин.
16. Стосовно підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, Скаржник-2 вказує на відсутність висновку Верховного Суду про те, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання - статті 614 ЦК України окремо без взаємозв`язку із статтею 617 ЦК України. 
17. Стосовно пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України Скаржник-2 зазначає про не дослідження зібраних у справі доказів, які свідчать про факт відсутності вини Відповідача.
18. Правом на подання відзивів на касаційні скарги сторони не скористалися. 
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
19. 06.05.2024 між Державним підприємством ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_3" (Виконавець) укладено Державний контракт на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 НОМЕР_4 (далі - Державний контракт, Контракт).
20. За умовами п. 1.1 Державного контракту Виконавець зобов`язується виготовити та поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього Контракту товари ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі - Товар), найменування, технічні характеристики, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в Специфікації товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 (Додаток 1 до Контракту) (далі - Специфікація), для подальшого використання ІНФОРМАЦІЯ_14, а Замовник зобов`язується прийняти через НОМЕР_5 військове представництво ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - представництво Замовника) та оплатити Товар в строки та на умовах, визначених цим Контрактом.
21. Підставою для укладання цього Контракту є Зміни до Запиту на постачання товарів, робіт і послуг ІНФОРМАЦІЯ_7, закупівля яких здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою КГІКВК 2101150 для закупівлі Державним підприємством ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" на 2024 рік доведені ІНФОРМАЦІЯ_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 06.03.2024 № 220/11/176/ДСК; комерційна пропозиція виконавця (вх. № 3288 від 12.03.2024), з уточненнями: вх. № 3441 від 14.03.2024, вх. № 3513 від 15.03.2024, вх.№ 5611 від 18.04.2024, вх.№ 5693 від 18.04.2024) результати розгляду Колегіальним органом Замовника затверджені Протоколом від 19.04.2024 (п. 1.2. Державного контракту).
22. У п. 1.3 Державного контракту сторони визнають та підтверджують, що укладання ними цього Контракту здійснюється в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 № 1275 "Про затвердження особливостей здійснення ІНФОРМАЦІЯ_17 на період дії правового режиму воєнного стану" (зі змінами) за неконкурентною процедурою без застосування процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених Законами України "Про публічні закупівлі" та "Про ІНФОРМАЦІЯ_16" відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України.
23. Вартість (ціна) Товару за цим Контрактом на момент його підписання зафіксована Сторонами в Специфікації на підставі комерційної пропозиції, сформованої Виконавцем відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 № 1275 "Деякі питання здійснення ІНФОРМАЦІЯ_17 на період дії правового режиму воєнного стану" (п. 2.1 Державного контракту).
24. Відповідно до п. 2.2 Державного контракту (у редакції, викладеній в додатковій угоді №2 до Контракту) загальна вартість (ціна) Товару за цим Контрактом становить ІНФОРМАЦІЯ_18. 
25. Сторони визнають та підтверджують, що згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання Товару за цим Контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
26. Обсяг фінансування та бюджетні зобов`язання за загальним фондом (КПКВК 2101150/11) у 2024 році становить 623303772,00 грн, а в редакції, викладеній в додатковій угоді №2 до Контракту, 573272700,00 грн. 
27. Решту обсягу бюджетних зобов`язань та обсягу фінансування визначається шляхом укладання додаткової угоди до цього Контракту у встановленому законодавством порядку.
28. За умовами п. 2.3 Державного контракту Сторони визнають та підтверджують, що вартість (ціна) Товару за цим Контрактом після його укладення не переглядається, окрім випадків, прямо передбачених законодавством України та цим Контрактом.
29. Істотні умови цього Контракту не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 № 1275 "Деякі питання здійснення ІНФОРМАЦІЯ_19 на період дії правового режиму воєнного стану " (із змінами), а саме:
- коригування обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника;
- поліпшення якісного стану предмета закупівлі за умови, що таке поліпшення не призведе до збільшення суми вартості (ціни), визначеної в Контракті;
- продовження строку дії Контракту та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, істотної зміни обставин, затримки фінансування Замовником, - за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми вартості (ціни), визначеної в Контракті;
- погодження зміни вартості (ціни) в Контракті в бік зменшення;
- зміни вартості (ціни) в Контракті у зв`язку із зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов надання пільг з оподаткування - пропорційно зміні таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно змінам податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни розміру мінімальної заробітної плати та/або прожиткового мінімуму, зміни курсу іноземної валюти, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед";
- зміни ціни в Контракті, під час виконання якого було змінено технічні, технологічні, інженерні рішення, що дають можливість отримати поліпшені результати, та параметрів Товару під час його виконання, що підтверджуються відповідними обґрунтуваннями.
30. Пунктом 2.6 Державного контракту передбачено, що розрахунки за цим Контрактом проводяться шляхом оплати Замовником поставленого Товару протягом 15-ти банківських днів після надання Виконавцем Замовнику належним чином оформленого рахунку на оплату, до якого додаються підписаний Сторонами Акт приймання-передачі Товару за Контрактом, Видаткова накладна, Паспорту Товару (партії Товару) з обов`язковим зазначенням дати виготовлення Товару та документів, зазначених у пункті 2.7. Контракту (за умови наявності (надходження) бюджетних асигнувань (коштів) на рахунку Замовника. 
31. Усі платіжні документи за Контрактом оформлюються з дотриманням вимог законодавства. Виконавець надсилає Замовнику рахунок на оплату протягом 10 (десяти) календарних днів з дня поставки Товару (п. 2.7 Державного контракту).
32. За умовами п. 2.9 Державного контракту (у редакції, викладеній в додатковій угоді №2 до Державного контракту) відповідно до вимог абзаців 4, 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070 "Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" (зі змінами) за рішенням державного замовника розрахунки за товари можуть здійснюватися шляхом проведення попередньої оплати у розмірі до 48 відсотків від вартості (ціни) Товару за Контрактом, що буде поставлений у 2024 році, на строк не більше як на 225 днів з дати перерахування коштів на раунок Виконавця у такому порядку:
- Сплата до 48 (сорока восьми) відсотків від вартості Товару за Контрактом, що буде поставлений у 2024 році, здійснюється Замовником шляхом проведення попередньої оплати на підставі рахунку, наданого Виконавцем.
- Умови оплати Товару, що підлягає постачанню у 2025 році, буде визначено сторонами окремою додатковою угодою.
- Замовник письмово поінформує Виконавця щодо рішення державного замовника стосовно можливості та порядку здійснення попередньої оплати за цим Контрактом протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання такого рішення.
- У разі проведення попередньої оплати Товар поставляється не пізніше строку поставки Товару, зазначеного у Специфікації.
- Попередня оплата здійснюється протягом 15-ти банківських днів після прийняття державним замовником рішення щодо здійснення попередньої оплати за умови наявності (надходження) бюджетних асигнувань (коштів) на рахунку Замовника на підставі рахунку на оплату, наданого Виконавцем, шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я Виконавця в органі державної казначейської служби, з подальшим використанням зазначених коштів Виконавцем виключно на цілі, визначені цим Контрактом, з наданням відповідних підтвердних документів.
33. Про час відвантаження товару Виконавець повідомляє Замовника за 10 (десять) календарних днів до запланованої дати відвантаження (п. 3.3 Державного контракту).
34. Згідно з п. 3.4 Державного контракту датою виконання Виконавцем зобов`язань щодо поставки Товару є дата підписання Сторонами Акту приймання-передачі Товару за Контрактом.
35. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Державного контракту Виконавець зобов`язаний поставити Товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеного в Специфікації.
36. В обґрунтованих випадках Сторони мають право коригувати строк поставки і приймання Товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення строку дії Контракту шляхом внесення змін до цього Контракту на підставі письмового звернення Виконавця, яке Виконавець повинен надати не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати поставки Товару, зазначеної в Специфікації, з обґрунтуванням та наданням документального підтвердження настання такого випадку відповідно вимог розділу 7 цього Контракту.
37. Розділом 6 Державного контракту обумовлені права та обов`язки сторін.
38. Відповідно до пункту 6.1 Державного контракту Замовник з-поміж інших має право коригувати обсяг та номенклатуру Товару, зазначеного в Специфікації, та загальну вартість (ціну) Товару/Контракту залежно від реального фінансування видатків. У такому разі Сторони вносять відповідні зміни до цього Контракту (абз. 1 п. 6.1.); зменшити (шляхом укладання додаткової угоди до цього Контракту) обсяг бюджетних зобов`язань до суми фактично сплачених коштів за Контрактом у поточному році або анулювати їх, якщо розрахунки у поточному році не здійснювались, якщо порушення Виконавцем визначених у Специфікації термінів постачання Товару триватиме до 20 грудня поточного бюджетного року. Зменшення бюджетних зобов`язань не є підставою для припинення (розірвання) Контракту або невиконання Сторонами своїх зобов`язань в подальшому, протягом наступного бюджетного року, в тому числі в частині взяття та реєстрації встановленим порядком бюджетних зобов`язань (абз. 4 п. 6.1.).
39. Відповідно до абзацу 1 пункту 6.3 Державного контракту Виконавець має право залучати до виконання Контракту співвиконавців. У разі залучення інших (нових) співвиконавців, Виконавець інформує про це Замовника та представництво Замовника. Відповідальним за результати роботи співвиконавців залишається Виконавець. Розрахунки зі співвиконавцями здійснює Виконавець.
40. Пунктами 7.1, 7.2 Державного контракту передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Контрактом Сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства та цього Контракту.
41. Види порушень та санкції за них, зокрема:
1) у разі порушення строків поставки Товару з Виконавця стягується пеня у розмірі 0.1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмір, семи відсотків вказаної вартості.
4) у разі порушення Виконавцем зобов`язань щодо строків поставки Товару, за умови здійснення Замовником попередньої оплати, Виконавець зобов`язаний сплатити на користь Замовника проценти за користування коштами попередньої оплати (в частині вартості простроченого Товару) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від дня порушення строку поставки Товару до дня виконання Виконавцем обов`язку щодо поставки Товару, визначеного згідно з абзацом першим пункту 3.3. цього Контракту.
42. За умовами пунктів 7.7, 7.8 Державного контракту Сторона не несе відповідальності за порушення Контракту, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності). Сторона не несе відповідальності за порушення Контракту, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Контракту.
43. Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Контрактом, якщо це невиконання або неналежне виконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
44. У п. 7.9 Державного контракту визначено, що під обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) розуміються надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами Контракту обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.
Дія таких обставин може бути викликана:
- винятковими погодними умовами і стихійним лихом (епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо);
- непередбаченими обставинами, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника, в тому числі, але не виключно: збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, обмеження комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту тощо;
- умовами, регламентованими відповідними рішеннями та актами державних органів влади, тощо.
Вищезазначений перелік обставин не є вичерпним.
Не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної cили фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.
45. Відповідно до п. 7.10 Державного контракту у разі виникнення та у максимально короткий час (не пізніше 5 календарних днів) після виникнення причин, що призвели до форс-мажорних обставин, постраждала Сторона повинна у письмовому вигляді з детальним описом ситуації проінформувати іншу Сторону про такі обставини або причини, якщо в силу дії таких причин постраждала Сторона частково або повністю неспроможна виконувати свої обов`язки і зобов`язання за Контрактом.
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат. який видається Торгово-промисловою палатою України.
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) вона позбавляється права посилатися ці обставини та не звільняється від відповідальності, передбаченої розділом 7 Контракту, навіть при наявності відповідного сертифікату, який видається Торгово-промисловою палатою України.
46. У п. 7.12 Державного контракту сторони дійшли згоди, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань постачання Товару можливе у випадку настання істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за Контрактом у разі, якщо вони змінилися настільки, що якби Сторони могли це передбачити, вони не укладали б цей Контракт, або уклали б його на інших умовах. У разі зміни обставин, якими Сторони керувалися при укладенні Контракту він може бути змінений або розірваний за згодою Сторін.
Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за Контрактом є документ (висновок) про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України.
Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Контрактом унаслідок виникнення істотної зміни обставин, повинна у максимально короткий час (не пізніше 5 (п`яти) календарних днів) з моменту їх виникнення повідомити про це в письмовій формі іншу Сторону.
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про настання істотної зміни обставин вона позбавляється права посилатися на ці обставини, навіть при наявності відповідного висновку про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України.
47. Сторони усвідомлюють, що цей Контракт укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні, не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами)/істотною зміною обставин, крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, куди повинен поставитись Товар; знищення безпосередньо Товару та/або бази/складів/приміщень Виконавця, де тимчасово зберігався (у разі відсутності інформації від Замовника щодо місця поставки Товару) Товар для Замовника тощо) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які видаються органами державної влади (п. 7.14 Державного контракту).
48. У п. 8.2 Державного контракту сторони дійшли згоди, що при вирішенні спорів, суперечностей або розбіжностей Сторони обов`язково застосовують заходи досудового врегулювання, визначені в статті 222 Господарського кодексу України.
49. Контракт набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 березня 2025 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного виконання (п. 11.1 Державного контракту).
50. Згідно з п. 12.1 Державного контракту умовами припинення (розірвання) Контракту є, зокрема: в односторонньому порядку Замовником у разі істотного порушення умов Контракту Виконавцем, що створює реальну загрозу безперебійному забезпеченню потреб ІНФОРМАЦІЯ_20, зокрема, але не виключно - у разі порушення Виконавцем строків поставки більше ніж на 31 календарний день.
51. Відповідно до п. 13.5 Державного контракту сторони згодні та підтверджують, що будь-які документи, складені при виконанні і в зв`язку з цим Контрактом, підписані як однією так і обома Сторонами (їх уповноваженими представниками) передані за допомогою електронного засобу зв`язку, є волевиявленням Сторони, яка підписала даний документ і мають юридичну силу, до моменту надання оригіналу даного документа. Оригінали документів надаються Сторонами не пізніше ЗО (тридцяти) календарних днів після їх підписання та передачі електронними засобами зв`язку.
52. У Специфікації товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 (Додаток №1 до додаткової угоди №2 від 31.05.2024 до Державного контракту) сторони погодили найменування товару, що підлягає поставці, його кількість, вартість та строки поставки.
53. Позивач сплатив Відповідачу кошти у загальному розмірі ІНФОРМАЦІЯ_20. Датою підписання та отримання цих платіжних інструкцій є 11.06.2024. 
54. Отже, з урахуванням правил обчислення строків, визначених ч. 5 ст. 256 ЦК України, відповідач у 2024 році повинен був поставити позивачу Товар у такі строки:
- у кількості ІНФОРМАЦІЯ_21 
- ІНФОРМАЦІЯ_22
- ІНФОРМАЦІЯ_23
- ІНФОРМАЦІЯ_24
- ІНФОРМАЦІЯ_25
- ІНФОРМАЦІЯ_26
55. Позивач надав суду адресовані Відповідачу претензії від 29.08.2024 № 11/2-10610 про сплату штрафних санкцій у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_27 за неналежне виконання Контракту.
56. Відповідач звернувся до Позивача з листом №240902/09-К від 02.09.2024, у якому у зв`язку із затриманням постачання ІНФОРМАЦІЯ_28, просив клопотати перед ІНФОРМАЦІЯ_29.
57. У відповідь на цей лист відповідача від 02.09.2024 позивач у своєму листі від 11.09.2024 №23/3-11378 повідомив, що у ІНФОРМАЦІЯ_30.
58. Листами № 240930/03-К від 30.09.2024, № 241015/06-К від 15.10.2024 Відповідач повідомив Позивачу актуальні графіки постачання продукції за Державним контрактом.
59. Відповідач надав адресований Позивачу лист від 28.11.2024 №241128/02-К, у якому повідомив про настання істотної зміни обставин (затримка поставки ІНФОРМАЦІЯ_31) та просив внести зміни до Державного контракту в редакції додаткової угоди, що додається, а саме щодо зміни строків поставки Товару.
60. Додатками до листа від 28.11.2024 зазначені: копії листів Компанії ІНФОРМАЦІЯ_32, довідка № 241105/04-4 від 05.11.2024 щодо очікуваного прибутку від Контракту та додаткова угода № 4 від 28.11.2024 до Державного контракту.
61. Позивач додаткової угоди №4 від 28.11.2024 щодо зміни строків поставки Товару не підписав.
62. 04.12.2024 Позивач та Відповідач уклали додаткову угоду №4 до Державного контракту (далі - Додаткова угода №4), якою п. 2.2 Державного контракту виклали у наступній редакції: "Загальна вартість (ціна) Товару за цим Контрактом становить ІНФОРМАЦІЯ_33
Сторони визнають та підтверджують, що згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання Товару за цим Контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
Обсяг фінансування та бюджетні зобов`язання за загальним фондом (КП 2101150/11) у 2024 році становить ІНФОРМАЦІЯ_34
Решту обсягу бюджетних зобов`язань та обсягу фінансування визначається шляхом укладення додаткової угоди до цього Контракту у встановленому законодавством порядку."
63. Згідно з п. 4 Додаткової угоди №4 вона набирає чинності з дати її укладання сторонами.
64. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Державним контрактом в частині своєчасної поставки Товару, Позивач нарахував Відповідачу пеню, штраф та проценти за користування чужими грошовими коштами у загальному розмірі' ІНФОРМАЦІЯ_35.
65. Відповідач вважає, що неможливість поставити Товар у строки, визначені Державним контрактом, сталась не з його вини, а внаслідок зміни істотних умов Державного контракту, а саме: збоїв в постачанні ІНФОРМАЦІЯ_64 - ІНФОРМАЦІЯ_36, що зумовлені, серед іншого, порушенням строків отримання дозвільної документації постачальниками та їх контрагентами, стихійними лихами-паводками у Польщі, ураганами в США, наявністю загальносвітового дефіциту ІНФОРМАЦІЯ_36, які Виконавець як заінтересована сторона не міг усунути після їх виникнення, на підтвердження чого надав:
- контракт НОМЕР_6 від 30.08.2023, укладений між ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" та Компанією ІНФОРМАЦІЯ_37 про поставку продукції ІНФОРМАЦІЯ_7; Специфікацію до контракту НОМЕР_6 від 30.08.2023 (Додаток №1), відповідно до якої поставці відповідачу підлягав товар - ІНФОРМАЦІЯ_38, партіями, у період з вересня 2023 року по жовтень 2024 року; додаткову угоду №1 від 24.10.2023 до контракту НОМЕР_6 від 30.08.2023, якою внесено зміни до Додатку №1 (Специфікації) щодо строків постачання Товару - з листопада 2023 року по жовтень 2024 року; додаткову угоду №2 від 04.01.2024 до контракту НОМЕР_6 від 30.08.2023. якою внесено зміни до Додатку №1 (Специфікації) щодо строків постачання Товару - з січня 2024 року по листопад 2024 року;
- контракт НОМЕР_7 щодо поставки останній товару - ІНФОРМАЦІЯ_38;
- контракт НОМЕР_8 та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6", про поставку продукції ІНФОРМАЦІЯ_7 - ІНФОРМАЦІЯ_36 з додатковими угодами та специфікаціями;
- контракт НОМЕР_9 та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6", про поставку продукції ІНФОРМАЦІЯ_7 - ІНФОРМАЦІЯ_36;
- контракт НОМЕР_10 та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6", щодо поставки останньому товару - ІНФОРМАЦІЯ_36 (ІНФОРМАЦІЯ_38);
- контракт від 13.06.2024, укладений між Компанією ІНФОРМАЦІЯ_39 та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6", щодо поставки останній товару - ІНФОРМАЦІЯ_36 (ІНФОРМАЦІЯ_38);
- контракт НОМЕР_11 та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6", про поставку останньому продукції ІНФОРМАЦІЯ_7 - ІНФОРМАЦІЯ_36;
- листи Компанії ІНФОРМАЦІЯ_40 НОМЕР_12 від 30.10.2024 та НОМЕР_13 від 12.11.2024, у яких Компанія повідомила відповідача про отримання офіційного повідомлення від постачальника ІНФОРМАЦІЯ_41 про виникнення форс-мажорних обставин, які призвели до затримки товару. Згідно з отриманою інформацією урагани Деббі в серпні, Хелен у вересні та Мілтон на початку жовтня цього року, які пройшли територією Флориди, суттєво вплинули на можливість постачальника дотриматися запланованого графіку поставки. Додатками до вказаних листів є листи ІНФОРМАЦІЯ_41 з відповідною інформацією про урагани;
- лист Компанії ІНФОРМАЦІЯ_42 №L/70/10/2024 від 29.10.2024, у якому Компанія повідомила відповідача про те, що у Польщі у вересні 2024 року на південно-західній частині території Республіки Польща відбулись стихійні лиха - паводки, у зв`язку з чим урядом Республіка Польща з 16.09.2024 на строк протягом 30 днів вводився стан стихійного лиха. Вищевказані події стали обставинами "форс-мажор" для Компанії ІНФОРМАЦІЯ_42, що унеможливило належне виконання контракту НОМЕР_14-72 від 20.11.2023 щодо поставки Товару. Ця ж ситуація також вплинула на виконання зобов`язань за контрактом НОМЕР_14- 71 від 20.11.2023, однак поставка по цьому контракту на даний час вже відбулась і товар отримано ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" 19.09.2024;
- лист Компанії ІНФОРМАЦІЯ_43 від 06.11.2024, у якому Компанія повідомила відповідача про затримку поставки ІНФОРМАЦІЯ_44 у зв`язку з відкликанням у неї ліцензії; очікувана дата прибуття ІНФОРМАЦІЯ_45 29.11.2024.
66. Відповідно до довідки ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" №241105-4 від 05.11.2024 за Державним контрактом плановий прибуток, що закладений в комерційній пропозиції складав ІНФОРМАЦІЯ_46, що не перевищувало 25%. На теперішній час запланований прибуток змінився з урахуванням фактичних витрат на ІНФОРМАЦІЯ_47, вартість електроенергії та зміни у технологічному процесі та складатиме ІНФОРМАЦІЯ_48
67. Згідно з довідкою ТОВ ''ІНФОРМАЦІЯ_6" №241127/07-К від 27.11.2024 за Державним контрактом станом на 25.08.2024 Виконавцем виготовлено всі комплектуючі для виконання умов Контракту; Виконавцем було виготовлено ІНФОРМАЦІЯ_49, згідно з умовами контракту.
68. Довідкою № 241129/06-К від 29.11.2024 ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" повідомив про те, що станом на 29.11.2024 Виконавцем виготовлено ІНФОРМАЦІЯ_50; для остаточного збирання виробів та передачі її Замовнику відсутня в необхідній кількості ІНФОРМАЦІЯ_51.
69. Також ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" надав висновок Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати від 21.02.2025 №111/03.23 про наявність факту істотної зміни обставини (далі - Висновок ТПП від 21.02.2025).
70. У Висновку ТПП від 21.02.2025 зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_6" звернулося до Київської обласної (регіональної торгово-промислової палати із відповідною заявою щодо проведення аналізу документів та надання висновку про наявність істотної зміни обставин умов Державного контракту на виготовлення та поставку товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 від 06.05.2024 № 23/3-210-VZ 24.
71. ТПП підтвердила настання істотної зміни обставин, які спричинили продовження строків поставки Товару ІНФОРМАЦІЯ_7. Наразі строки, що визначені у Специфікації щодо найменування товару №1, не відповідають умовам, на яких укладено Контракт, та які істотно змінилися в порівнянні з днем укладення Контракту, що в свою чергу порушує співвідношення майнових інтересів Виконавця з майновими інтересами Замовника за Контрактом і позбавляє того, на що Виконавець розраховував при укладанні Контракту.
72. ТПП у своєму Висновку від 21.02.2025 вказала, що у зв`язку з настанням істотної зміни обставин реалізації договірних зобов`язань за Державним контрактом на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 № НОМЕР_15 - від 06.05.2024 нормативно підтвердженим є: наявність підстав для внесення змін до Контракту в частині загального строку поставки Товару за 2024 рік та строку поставки окремо кожної партії Товару у 2024 році за найменуванням Товару "ІНФОРМАЦІЯ_52 щодо:
- продовження загального строку поставки на ІНФОРМАЦІЯ_53 Товару за найменуванням №1 Товару у Специфікації товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 (Додатку 1 до Контракту) як "не пізніше ніж 02.10.2025";
- продовження строку поставки кожної партії з ІНФОРМАЦІЯ_54 Товару за найменуванням №1 Товару у Специфікації товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 (Додаток №1 до Контракту) та визначити такий строк щодо кожної партії як "не менш ніж ІНФОРМАЦІЯ_55, але не пізніше ніж 02.10.2025" у Специфікації товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 Додатку 1 до Контракту;
- продовження загального строку дії Контракту по 31.12.2025 рік.
73. 06.03.2025 Відповідач надіслав Позивачу, у тому числі, Висновок ТПП від 21.02.2025 та додаткову угоду №5 до Державного контракту, у якій запропонував п. 11.1 викласти у такій редакції: " 11.1. Контракт набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2025 року включно, а в частині виконання грошових зобов`язань - до повного виконання."
74. Позивач додаткову угоду №5 до Державного контракту не підписав.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції
75. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційних скарг, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
76. Предметом розгляду у цій справі є вимога про стягнення пені, штрафу та процентів за користування чужими коштами у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Державного контракту в частині строків поставки товарів, а також зустрічна позовна вимога про внесення змін до Державного контракту в частині строків виконання зобов`язання. 
77. Скаржник-1 просить передати справу № 927/973/24 в частині зменшення пені та штрафу до 10% на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає, що є достатні правові підстави для цього з урахуванням важливості належного та вчасного виконання державних контрактів щодо поставки товарів військового призначення в умовах воєнного стану, та визначення міри відповідальності за порушення умов таких контрактів.
78. Суд вважає таке клопотання безпідставним та необґрунтованим зважаючи на наступне.
79. Відповідно до частини першої статті 303 ГПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. При цьому підстави для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду передбачені статтею 302 Господарського процесуального кодексу України.
80. Отже, якщо учасник справи звертається до Суду з клопотанням про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду на підставі частин першої-четвертої статті 302 Господарського процесуального кодексу України, він має обґрунтувати, від якого саме правового висновку палати, об`єднаної палати або ж Великої Палати Верховного Суду є необхідність відступити. Якщо ж учасник справи звертається до суду з клопотанням про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої цієї статті, зважаючи на те, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, учаснику справи також необхідно обґрунтувати наявність такої виключної правової проблеми.
81. Як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявлене Скаржником-1 клопотання не містить посилання на конкретно визначену ним підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, як того вимагають положення статті 302 Господарського процесуального кодексу України та зводиться до незгоди з оскаржуваними рішеннями, що саме по собі не може бути підставою для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду.
82. За таких обставин Суд відмовляє у задоволенні клопотання Скаржника-1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
83. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, визначену в пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник-1 стверджує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 09.05.2024 у справі № 923/77/22, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 15.06.2022 у справі №922/2141/21, від 05.04.2023 у справі №910/18718/21, від 19.01.2024 у справі №911/2269/22, від 09.06.2022 у справі №910/8425/19, від 02.11.2022 у справі №910/14591/21.
84. Суд зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. 
85. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
86. Для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків у подібних правовідносинах.
87. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
88. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
89. Скаржник-1 стверджує, що суди попередніх інстанцій у цій справі безпідставно зменшили розмір неустойки, неправильно застосувавши частину третю статті 551 ЦК України та статтю 233 ГК України, та посилається на ряд висновків Верховного Суду, викладених у постановах у зазначених у касаційній скарзі справах. 
90. Перевіривши доводи Скаржника-1 та проаналізувавши постанови Верховного Суду, наведені у касаційній скарзі, в контексті подібності правовідносин та встановлених судами обставин справи, Суд звертає увагу на таке. 
91. Згідно із частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
92. Статтею 233 ГК України також передбачено, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
93. У справі № 923/77/22 розглядалася вимога про стягнення з відповідача пені та штрафу, у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань з поставки продукції за договором поставки. Залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою зменшено розмір неустойки, Верховний Суд у постанові від 09.05.2024 у справі № 923/77/22 зазначив, що висновок щодо застосування статті 551 ЦК України та 233 ГК України неодноразово і послідовно викладався Верховним Судом, зокрема, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
94. У справі №918/116/19 судами було зменшено заявлений позивачем розмір пені до 50 %, у той же час відповідач просив зменшити розмір пені на 99% з урахуванням його майнового стану. Залишаючи без змін такі рішення судів попередніх інстанцій Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19 зазначив, що обґрунтування відповідачем щодо майнового стану дійсно мають місце, а також враховано добросовісну поведінку відповідача, водночас суди обґрунтовано врахували, що зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, в свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін. Подібна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/18718/21. 
95. У справі №922/2141/21 місцевий господарський суд рішенням від 09.09.2021, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, задовольнив клопотання відповідача щодо зменшення штрафних санкцій на 99% у зв`язку із запровадженням на території України карантинних та обмежувальних заходів з запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19. Верховний Суд зазначені судові рішення скасував та направив справу №922/2141/21 на новий розгляд. При цьому у постанові від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 Верховний Суд послався на правову позицію, викладену у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19 щодо того, що зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, та зауважив, що попередні судові інстанції не надали належної оцінки обставинам, які підлягали оцінці та дослідженню для можливості суду встановити забезпечення балансу інтересів обох сторін спору, зокрема, не надано належної оцінки доводам позивача про те, що додаткова угода до контракту була укладена після початку дії карантину, і відповідач, підписуючи вказану угоду, погодився зі строками виконання контракту та взяв на себе обов`язок щодо його виконання, за таких об`єктивно існуючих обставин. Верховний Суд також зазначив, що оцінюючи баланс інтересів сторін при зменшенні розміру неустойки, суди мають врахувати, що встановлення обставин понесення іншою стороною збитків у разі порушення строку виконання робіт за контрактом, не є єдиною обов`язковою умовою для висновку про дотримання цього балансу, а попередні судові інстанції помилково не взяли до уваги, що спірні відносини стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду, в той же час порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність ІНФОРМАЦІЯ_56 в цілому та на репутацію ІНФОРМАЦІЯ_1. 
96. Про необхідність звертати увагу на таку обставину, як вплив на ефективність ІНФОРМАЦІЯ_56, Верховний Суд вказав також у постановах від 09.06.2022 у справі №910/8425/19, та від 02.11.2022 у справі №910/14591/21.
97. За наслідками розгляду справи №911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 виклала, зокрема, такі висновки:
- розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків;
- отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання;
- у силу положень статті 3 ЦК України застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора;
- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;
- у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер;
- категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником;
- чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер;
- а тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;
- поряд з тим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду…;
- індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права".
98. Зі змісту постанови суду апеляційної інстанції у цій справі № 927/973/24, приймаючи рішення про зменшення розміру штрафних санкцій, суд виходив з наступного:
- виконання Державних контрактів щодо постачання товарів ІНФОРМАЦІЯ_7 з порушенням строків у ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" виникло у зв`язку зі збоями в постачанні іноземними контрагентами (експортерами) ІНФОРМАЦІЯ_64, якою є ІНФОРМАЦІЯ_38 - (ІНФОРМАЦІЯ_57), що зумовлені, серед іншого, наявністю загальносвітового дефіциту ІНФОРМАЦІЯ_36, який не виробляється в Україні та постачається виключно з-за кордону обмеженим числом країн. Так, для своєчасного виконання Контракту, Товариством було укладено контракти щодо придбання ІНФОРМАЦІЯ_36 з компаніями з ІНФОРМАЦІЯ_58 та ін. Однак, компанїї-експортери свої зобов`язання не виконали та повідомили про виникнення форс-мажорних обставин, які призвели до затримки поставки Товару. Додатково, ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" для виконання своїх договірних зобов`язань, уклало договори з іншим контрагентами щодо придбання ІНФОРМАЦІЯ_36, а саме контракти з компаніями-експортерами ІНФОРМАЦІЯ_59. Однак, поставка, по загальновідомих причинах в обумовлені строки не відбулась;
- незважаючи на зміну істотних обставин за Контрактом (підтверджено висновком Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати від 21.02.2025 про наявність факту істотної зміни обставини), відповідач частково виконує державні контракти (за виключенням їх спорядження вибуховою речовиною);
- ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" є єдиним виробником такого Товару в Україні; враховуючи, що іншого виробника ІНФОРМАЦІЯ_60 в Україні немає, а потреба в його закупівлі ІНФОРМАЦІЯ_61 існує, покладення на ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" неспівмірного тягаря у вигляді стягнення неустойки, може призвести до втрати Україною єдиного виробника такого ІНФОРМАЦІЯ_62, потягне за собою більшу шкоду для суспільства, ніж несвоєчасне виконання зобов`язань за Контрактом;
- суд також врахував, що Позивач є замовником за Контрактом, який по теперішній час є чинним, а отже, стягнення з ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" надмірного розміру штрафних санкцій може викликати ризики в подальшому виконанні Контракту з поставки товарів ІНФОРМАЦІЯ_7, що в умовах воєнного стану та необхідності забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_56 є неприпустимим. Специфіка товару, що поставляється, у даному випадку, вказує на те, що не тільки Позивач відіграє ключову роль у даний час для держави, а вказує й на те, що Відповідач є одним з тих суб`єктів господарювання, що забезпечує можливість у практичному сенсі виконувати певні задачі ІНФОРМАЦІЯ_1;
- таким чином, з огляду на великий перелік причин і обставин, які зумовили порушення Відповідачем строку поставки товару за Державним контрактом НОМЕР_2 від 06.05.2024, враховуючи, що ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" вживало заходів щодо належного виконання зобов`язання за Державним контрактом та виробництва ІНФОРМАЦІЯ_63 під час військової агресії РФ, а вина Відповідача в порушенні зобов`язання була обумовлена загальносвітовим дефіцитом ІНФОРМАЦІЯ_64, без якої виготовити товар за замовленням Позивача неможливо, з урахуванням того, що Відповідач в умовах війни забезпечує ІНФОРМАЦІЯ_65 та покладення на Відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних санкцій у визначеному судом першої інстанції розмірі фактично потягне за собою зрив майбутнього виконання державних контрактів, у тому числі, з Агенцією та ІНФОРМАЦІЯ_61, що створить реальну загрозу ІНФОРМАЦІЯ_66, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з Відповідача, на 90%, що становить ІНФОРМАЦІЯ_67
99. У вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій положень статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, Суд звертає увагу на наведені вище висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22, та наголошує на тому, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.
100. Застосоване у статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19, від 04.10.2021 у справі №922/3436/20, від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21).
101. Тож вирішення питання щодо зменшення розміру неустойки є виключною дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження та оцінки доказів за правилами статей 210, 86 ГПК України.
102. У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції оцінив відповідні аргументи та докази сторін, і вказав конкретні істотні обставини, які дозволили дійти висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки. При цьому судом апеляційної інстанції не допущено фактичного звільнення від сплати штрафних санкцій без належних правових підстав, а також ретельно зважено питання щодо ефективності ІНФОРМАЦІЯ_56 у випадку покладення на Відповідача, який є єдиним в Україні виробником певного виду товару ІНФОРМАЦІЯ_7, всієї суми неустойки. 
103. Відтак, з огляду на конкретні, встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, яка розглядається, доводи Скаржника-1 щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, якими передбачено можливість зменшення розміру штрафних санкцій, не знайшли свого підтвердження.
104. Суд апеляційної інстанції, оцінивши за внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази в сукупності обґрунтовано визначив, що такі обставини є достатніми для зменшення штрафних санкцій. Переоцінка цих обставин та встановлення інших обставин, в силу визначених статтею 300 ГПК України меж перегляду справи судом касаційної інстанції не входить до компетенції Верховного Суду, як суду права.
105. Скаржник-2 подав касаційну скаргу на підставі виключних випадків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.
106. В обґрунтування пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України Скаржник-2 вказує, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про внесення змін до Державного контракту, не врахували висновків застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №363/1834/17, від 21.09.2023 у справі №910/11841/22, від 30.11.2022 у справі №910/17577/21, від 21.03.2023 у справі №926/1646/22, від 20.11.2024 у справі №904/5286/23, від 07.11.2023 у справі №920/660/22, від 21.03.2023 у справі №9261646/22, від 13.07.2022 у справі №363/1834/17, від 19.10.2023 року у справі №914/249/21. 
107. Перевіривши оскаржувані судові рішення у цій частині через призму доводів Скаржника-2 Суд звертає увагу на таке. 
108. Відповідно до частини четвертої статті 652 ЦК України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
109. Відповідно до положень частини другої статті 652 ЦК України договір може бути змінений за рішенням суду з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
110. Припис абзацу другого частини першої статті 652 ЦК України встановлює критерій, за яким для зміни чи розірвання договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 ЦК України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду.
111. Водночас зміна договору за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони допускається у разі істотної зміни обставин з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті 652 ЦК України, та за наявності одночасно умов, встановлених частиною другою цієї статті.
112. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про внесення змін до державного контракту, оскільки Відповідачем (Позивачем за зустрічним позовом) не доведена та не підтверджена наявність одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України. 
113. Проаналізувавши оскаржувані судові рішення у цій справі та постанови Верховного Суду, на які вказує Скаржник-2 у касаційній скарзі, Суд не знайшов підтверджень суперечності висновків судів попередніх інстанцій у цій справі з висновками Верховного Суду, викладеними у зазначених Скаржником-2 постановах. 
114. Так, у справі №910/11841/22 суди обох інстанцій відмовили у задоволенні позовних вимог товариства до ІНФОРМАЦІЯ_1 про внесення змін до договору. Верховний Суд, залишаючи вказані судові рішення без змін, у постанові від 21.09.2023 у справі №910/11841/22 зауважив, що зміна договору за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони допускається у разі істотної зміни обставин з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті 652 ЦК України, та за наявності одночасно умов, встановлених частиною другою цієї статті.
115. У справі №910/17577/21 предметом розгляду була вимога про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного у спрощений спосіб шляхом обміну документами, у яких були погоджені істотні умови договору, та стягнення коштів. Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову та направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі №910/17577/21 вказав, що чинне законодавство пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю всіх чотирьох умов, визначених у частині 2 статті 652 ЦК України. 
116. У справі №926/1646/22 розглядався спір про зобов`язання внести зміни до договору будівельного підряду, при цьому позовні вимоги були обґрунтовані тим, що зупинення виконання робіт за договором виникло через дії відповідача. Верховний Суд залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог, та у постанові від 21.03.2023 у вказаній справі зазначив, що стаття 652 ЦК України пов`язує можливість зміни договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України.
117. У справі №904/5286/23 розглядався спір про стягнення штрафних санкцій. Судами було частково задоволено клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій та позов задоволено частково. Верховний Суд у постанові від 20.11.2024 у справі №904/5286/23 залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій, водночас висновку щодо необхідності врахування висновку про зміну істотних умов Торгово-промислової палати, як про це вказує Скаржник-2, Верховний Суд у вказаній постанові не формулював. 
118. У справі №920/660/22 у задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору про надання послуг було відмовлено, Верховним Судом рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін. При цьому Верховний Суд у постанові від 07.11.2023 у справі №920/660/22 звернув увагу на зауваження, викладене в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 щодо того, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані обставини, що виникають після укладення договору, істотно порушують баланс інтересів сторін і суттєво знижують для кожної з них очікуваний результат договору. Право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, спрямоване на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у статті 652 Цивільного кодексу України.
119. У справі №914/249/21 розглядався спір про стягнення коштів у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про виконання робіт. Відповідач у свою чергу подав заяву про витребування доказів та стверджував, що договір, який послугував підставою для подачі позову, не був укладений та підроблений позивачем. Судами двох інстанцій позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача суми основного боргу, пені та 3% річних. Суди дійшли висновку, що договір був укладений між сторонами у спрощений спосіб, що підтверджується електронними доказами, а саме електронним листуванням між сторонами, а також факт укладення договору підтверджує поведінка відповідача та позивача. Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, у постанові від 19.10.2023 року звернув увагу, що відповідач вказував на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у необґрунтованій відмові у задоволенні клопотання про витребування у позивача оригіналів всіх доданих до позовної заяви копій електронних доказів без відповідного обґрунтування та мотивів такого відхилення. Верховний Суд у вказаній постанові також зауважив, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.
120. У справі, що розглядається, на відміну від справи №914/249/21, сторони не ставили під сумнів факт укладення договору, а суди попередніх інстанцій не відхиляли клопотання учасника справи про витребування доказів. 
121. Так, за твердженням Скаржника-2, у судовому засіданні 11.03.2025 суд постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотання Відповідача про витребування оригіналів доказів, зокрема, платіжних інструкцій, для огляду та зобов`язав Позивача надати оригінали доказів або надати обґрунтоване пояснення у разі неможливості надання оригіналів. У свою чергу Позивач повідомив, що він не може надати оригіналів доказів, оскільки вони існують в електронному вигляді. 
122. Оскільки обставини цієї справи суттєво відрізняються від обставин справи №914/249/21, а правовідносини між сторонами спору не є подібними, зазначена вище судова практика не є релевантною до справи № 927/973/24, що розглядається. 
123. Враховуючи викладене, твердження Скаржника-2 про неврахування судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається, висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, не підтвердилися. Обставини, які стали підставами для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, у цьому випадку не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій.
124. Стосовно підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, Скаржник-2 вказує на відсутність висновку Верховного Суду про те, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання - статті 614 ЦК України окремо без взаємозв`язку із статтею 617 ЦК України. 
125. Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
126. Отже, слід з`ясувати не лише відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а й наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
127. Статтею 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.
128. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.06.2022 у справі №477/874/19 зазначила, що за змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема, для запобігання шкоди. 
129. Суди попередніх інстанцій у справі, що розглядається, дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з Відповідача штрафних санкцій у зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язання по поставці Товару у визначені Державним контрактом строки. 
130. Верховний Суд виходить з того, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник повинен обґрунтувати, в чому саме полягає неправильне застосування норми матеріального права чи порушення норми процесуального права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду (у чому саме полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідних норм права та як саме ці норми права судами були застосовано неправильно).
131. Водночас з тексту касаційної скарги не вбачається, в чому саме полягає неправильне застосування статті 614 ЦК України і чим обумовлена необхідність певного висновку Верховного Суду щодо застосування вказаної статті, натомість доводи Скаржника-2 зводяться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій обставин, які, на його думку, свідчать про відсутність вини Відповідача у неналежному виконанні зобов`язання за контрактом. 
132. Верховний Суд зазначає, що доводи касаційної скарги Скаржника-2 про наявність передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України підстав для подання касаційної скарги, які стосуються переоцінки обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, не може бути предметом розгляду в касаційному порядку в силу приписів частини другої статті 300 ГПК України.
133. За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судом апеляційної інстанції статті 614 ЦК України під час ухвалення оскаржуваної постанови в частині позовних вимог про зміну умов договору.
134. Зважаючи на викладене, наведена Скаржником-2 підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування судових рішень попередніх інстанцій з такої підстави.
135. Окрім того, Суд критично оцінює доводи Скаржника-2 в обґрунтування пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України про не дослідження судом зібраних у справі доказів, які свідчать про факт відсутності вини Відповідача.
136. З тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції у цій справі вбачається, що суд апеляційної інстанції дослідив надані Відповідачем докази та саме на основі їх оцінки дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій на 90%. 
137. Доводи Скаржника-2 зводяться передусім до намагань здійснити переоцінку наявних у справі доказів, тоді як згідно з імперативними положеннями частини другої статті 300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
138. З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги Скаржника-2 в цій частині відхиляються Верховним Судом з огляду на їх необґрунтованість. 
139. Враховуючи викладене, Суд доходить висновку, що викладені у касаційних скаргах доводи щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, у цьому випадку не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
140.  Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
141. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
142. Верховний Суд, переглянувши постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі № 927/973/24 в межах наведених у касаційних скаргах доводів, вважає, що вона ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування немає. Відтак, Суд залишає без змін рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2025, змінене постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі №927/973/24, зі збереженням змін, внесених постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі №927/973/24. 
Судові витрати
143. Понесені Скаржниками у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на них, оскільки касаційні скарги залишаються без задоволення.
Керуючись статтями 300, 301, 302, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" про передачу справи № 927/973/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
2. Касаційну скаргу Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" залишити без задоволення.
3. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" залишити без задоволення.
4. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі № 927/973/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко