Справа № 500/5744/24
	
РІШЕННЯ
іменем України

26 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду, в якому просить:
- визнати протиправним і скасувати наказ Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 № 07-ОС/к "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату Тернопільського окружного адміністративного суду" у частині встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби начальнику фінансового відділу ОСОБА_1 , а саме: з 01 січня 2024 року на рівні 30 відсотків місячного посадового окладу;
- зобов`язати Тернопільський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату начальнику фінансового відділу ОСОБА_1 надбавки за вислугу років державної служби з 1 січня 2024 року відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про державну службу", а саме: на рівня 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до 31.12.2023 позивач отримував надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 48% посадового окладу відповідно до статті 52 Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу" (далі - Закон №889-VІІІ). Надалі, з урахуванням пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон №3460-IX), спірним наказом встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30%. При цьому, нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням частини 1 статті 52 Закону №889-VІІІ, а не вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX.
До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що з 01.01.2024 в Україні запроваджено нову систему оплати праці державних службовців на основі класифікації посад. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі - Постанова №1409) затверджено Схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році. Тернопільським окружним адміністративним судом з 24.01.2024 проведено класифікацію посад до оплати праці та застосовано режим оплати праці з застосуванням посадового окладу, визначеного Постановою №1409, та надбавки за вислугу років в розмірі пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX. За умови класифікації посад та застосування посадового окладу, передбаченого Постановою №1409, неможливо застосувати положення Закону №889-VІІІ, про що прямо зазначено у пункті 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX. Надбавка у розмірі, передбаченому частиною 1 статті 52 Закону №889-VІІІ протягом 2024 року може застосовуватися виключно щодо посадових окладів у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби відповідно до Постанови №1409.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 справу №500/5744/24 передано голові Тернопільського окружного адміністративного суду для вирішення питання про прийняття розпорядження про передачу справи за підсудністю.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 визначено підсудність щодо розгляду адміністративної справи №500/5744/24 за Хмельницьким окружним адміністративним судом.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2024 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2024 клопотання Тернопільського окружного адміністративного суду про зупинення провадження у справі №500/5744/24 задоволено частково. Зупинено провадження у справі №500/5744/24 до набрання чинності судовим рішенням у зразковій справі №240/7215/24. В задоволенні інших вимог клопотання відмовлено.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.03.2026 клопотання Тернопільського окружного адміністративного суду про поновлення провадження у справі №500/5744/24 задоволено. Провадження у справі №500/5744/24 поновлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно з наказом Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 №73-ОС/к «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 » відповідно до частини 1 статті 52 Закону №889-VІІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» ОСОБА_1 , начальнику фінансового відділу суду, встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 48% посадового окладу, стаж державної служби якої, станом на 03.07.2023, становить 16 років 0 місяців 0 календарних днів.
Відповідно до витягу з наказу Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 №07-ОС/к «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату Тернопільського окружного адміністративного суду» з урахуванням, зокрема, пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, начальнику фінансового відділу суду ОСОБА_1 встановлена надбавка за вислугу років на державній службі на 2024 рік з 01.01.2024 відповідно до стажу державної служби у розмірі 30% посадового окладу.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ
Закон №889-VIII визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Згідно з частиною 2 статті 1 Закону №889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №889-VIII посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.
Стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (частина 1 статті 46 Закону №889-VIII).
Пунктом 1 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII встановлено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону.
Згідно з частиною 1 статті 50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Відповідно до частини 2 статті 50 Закону №889-VIII заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії (у разі встановлення).
Частиною 1 статті 52 Закону №889-VIII визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Зі змісту наведених норм слідує, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців, яка структурно складається з посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця, а також премії, у разі встановлення останньої. Разом з тим, надбавка за вислугу років на державній службі визначається у розмірі 3% посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу
При цьому, 09.11.2023 прийнято Закон №3460-IX, у пункті 12 розділу «Прикінцеві положення» якого зазначено таке:
"У 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.".
Тобто пункт 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX суперечить приписам частини 1 статті 52 Закону №889-VIII.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2026 у справі №240/7215/24 (у вказаній постанові розглядалась колізія між пунктом 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-ІХ та статтею 52 Закону №889-VIII) сформувала правовий висновок, згідно з яким норми Закону №889-VIII щодо оплати праці державних службовців, які суперечать Закону про державний бюджет, не застосовуються, бо їхню дію зупинено на період чинності відповідних приписів Закону №3460-ІХ.
Таке тлумачення дозволяє зробити висновок, що у спірних правовідносинах немає колізії, а, відтак, немає потреби у віднайденні механізму її подолання, оскільки є пряма норма Закону №3460-ІХ, яка зупинила дію норми Закону №889-VIII та чітко врегульовує особливості оплати праці певних категорій державних службовців, що виключає потребу у відшукуванні іншої норми права для регулювання цих відносин.
Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що відповідні приписи абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX не визнані неконституційними, так само немає підстав для власного висновку за частиною четвертою статті 7 КАС України, адже у спірних правовідносинах зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не призвело до звуження соціальних прав і гарантій державного службовця, зокрема і його права на належний рівень оплати праці.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто оскаржений наказ в частині, що стосується позивача, ґрунтується на чинних приписах Закону №3460-IX.
Враховуючи вказану правову позицію суд дійшов висновку, що відповідач правомірно видав оскаржуваний наказ в частині, що стосується позивача.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач спростував, а позивач не підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, в їх задоволенні слід відмовити.
Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутність підстав для задоволення позовних вимог, звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Тернопільський окружний адміністративний суд (вул. Грушевського, буд. 6, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46021 , код ЄДРПОУ - 35157712) 	
 		
Головуючий суддя 		Д.Л. Фелонюк