Справа № 309/4681/22

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши матеріали за заявою адвоката Семенова Юліана Олександровича, який діє в інтересах гр.Румунії ОСОБА_1 про перегляд постанови Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року за нововиявленими обставинами,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Румунії, тимчасово не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.
Квадроцикл марки «Can Am Bombardier», заводський номер НОМЕР_1 , який є засобом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП – конфісковано для подальшого передання до парку Збройних сил України.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишено без задоволення.
Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області 24 жовтня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишено без зміни.
13.02.2026 адвокат Семенов Ю.О., в інтересах гр.Румунії ОСОБА_1 подав до Закарпатського апеляційного суду заяву про перегляд постанови Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно гр.Румунії ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП за нововиявленими обставинами, в якій просив вказану постанову апеляційного суду скасувати та направити справу до Хустського районного суду Закарпатської області для продовження судового розгляду.
В обґрунтування вимог, зазначив, що після ухвалення постанови апеляційним судом та набрання нею законної сили, заявнику стали відомі обставини, які не були і не могли бути відомі на час судового розгляду справи, однак мають істотне значення для правильного її вирішення. Посилається, що Європейський суд з прав людини у своїх прецедентних рішеннях неодноразово зазначав про подібність правової природи правопорушень та необхідність у застосуванні передбачених кримінально-процесуальних гарантій при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності, до прикладу «Лучанінова проти України», «Гурепко проти України», «Швидка проти України», «Надточій проти України». Стверджує, що Верховний Суд вже неодноразово висловлював позицію про можливість застосування під час розгляду справ про адміністративні правопорушення за аналогією окремих положень кримінально-процесуального законодавства. Вважає, що відсутність у положеннях КУпАП прямої норми, яка передбачає можливість перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами не дає підстав безумовно та однозначно стверджувати про неможливість здійснення такого перегляду в цілому. Посилається, що відповідно до ст.ст.459, 460 КПК України, судові рішення, які набрали законної сили, можуть бути переглянуті за ново виявленими обставинами і що учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили. Звертає увагу, що нововиявленими обставинами в даному випадку є рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі №260/405/24, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі №260/2734/23, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2025 у справі №260/405/24 та рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2025 у справі №260/2734/23. Вважає, що вказана обставина є суттєвою та істотною, а тому є підставою для перегляду судом раніше постановленого рішення та слугує підставою для скасування постанови Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у справі №309/4681/22 і направлення даної справи до Хустського районного суду Закарпатської області для продовження судового розгляду.
Перевіривши матеріали за заявою адвоката Семенова Ю.О., в інтересах гр.Румунії ОСОБА_1 про перегляд постанови апеляційного суду по справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами, суд вважає, що заява підлягає поверненню заявнику, оскільки діючими нормами КУпАП не передбачено перегляд судового рішення у справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.
Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Право особи на оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено ст. 294 КУпАП.
При цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено.
Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ апеляційний суд не наділений.
Статтею 459 КПК України, на яку посилається заявник у своїй заяві, передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, натомість чинна норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.
Окрім цього, з рішення Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у вигляді позбавлення волі, вважаються по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010 року, «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року, «Лучанінов проти України» від 09.06.2011 року, «Зайцев проти Латвії» заява № 65022/01, пп.55 та 56, ECHR 2007-ІХ). Питанням визначення критеріїв, згідно з якими правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄСПЛ (ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97 року), в якій зазначено, що при вирішенні питання про визнання правопорушення незначним важливим критерієм є те, чи карається воно позбавленням волі чи ні ( п.21 Пояснювальної доповіді до Протоколу № 7 до Конвенції).
Чинний КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.
В даній справі реалізоване право на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції і така процедура дотримана.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (п. 40 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 (заява №3236/03) у справі «Пономарьов проти України»).
Посилання заявника на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Швидка проти України», «Надточій проти України», «Лучанінова проти України» є недоречним, оскільки ці справа стосувалися порушення права заявників на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, гарантованого ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак ні в указаній статті, ні в указаних справах не йдеться про можливість оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення за нововиявленими/виключними обставинами.
Так, зокрема, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошував на тому, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення фактично є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).
Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, як помилково вважає заявник, а пов`язані зі змістом Конвенції, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.
У вказаних вище справах заявники були притягнуті до адміністративної відповідальності і скаржилися до ЄСПЛ, в тому числі на порушення приписів ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині несправедливості провадження, а уряди держав заперечували проти розгляду цих заяв, мотивуючи це тим, що провадження у справах заявників було адміністративним, а тому положення ст. 6 Конвенції до їх заяв не застосовуються, оскільки провадження щодо заявників не стосувалось визначення «кримінального обвинувачення» щодо них.
На спростування таких доводів ЄСПЛ зробив висновки, що провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції з метою поширення її гарантій на заявників. Саме такі висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» (п. 17, 22, 29); «Лучанінова проти України» (п. 38, 39, 40); «Гурепка проти України» (п. 53, 55).
Отже, в наведеній частині доводи заявника щодо можливості перегляду рішень у справах про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими.
Істотними для справи є обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних її обставин) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.
Питання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення вирішено постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2022 року, яка набрала законної сили після її перегляду в апеляційному порядку, іншого процесуально визначеного порядку перегляду діючий КУпАП не містить, що було обґрунтовано роз`яснено апелянту у оскаржуваній постанові суду.
 
Обставини на які посилається адвокат Семенов Ю.О. у заяві про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, були предметом розгляду в апеляційному суді під час перегляду постанови суду, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому вони не є нововиявленими. Тобто у даному випадку апелянт скористався правом на перегляд судового рішення в апеляційному порядку, за наслідками якого була прийнята відповідна постанова суду.
Апеляційним судом встановлено, що адвокат Семенов Ю.О., в інтересах ОСОБА_1 фактично ініціює новий аналіз (переоцінку) тих доказів, які були предметом судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій.
Отже, повторний судовий розгляд в силу вказаних вимог закону не може бути проведений. Переоцінка тих самих обставин у цій же справі і прийняття іншого рішення були б порушенням юридичної визначеності та остаточності судового рішення як складових принципу верховенства права. На це неодноразово звертав увагу Європейський суд із прав людини у своїй прецедентній практиці, зокрема, у справі «Христов проти України», п. 33, 34, рішення від 19.02.2019 року. Згідно з указаними принципами, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення в справі.
Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.10.2019 (провадження № 51-4998ска19) зробив правовий висновок, що нормами КУпАП не передбачена ані можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справах про адміністративні правопорушення, ані можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими/виключними обставинами. Так само нормами КПК не передбачена можливість перегляду за нововиявленими/виключними обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.
Незгода адвоката Семенова Ю.О., в інтересах ОСОБА_1 з винесеною постановою Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, якою залишено без зміни постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2022 року, якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не є підставою для відкриття провадження за нововиявленими обставинами.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами судом апеляційної інстанції.
Оскільки у КУпАП відсутні норми, що регулюють порядок перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, ухвалених в справах про адміністративні правопорушення, заяву адвоката Семенова Юліана Олександровича, який діє в інтересах гр.Румунії ОСОБА_1 про перегляд постанови Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року за нововиявленими обставинами необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Заяву адвоката Семенова Юліана Олександровича, який діє в інтересах гр. Румунії ОСОБА_1 про перегляд постанови Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року за нововиявленими обставинами по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, разом з додатками - повернути особі, яка її подала.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага