Справа № 186/1418/25
Провадження номер № 2/0186/96/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Шахтарське
Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Демиденка С.М. 
при секретарі - Кравченко А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
З урахуванням зменшених 21.10.2025 позовних вимог позивач ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №30.07.2024-100002723 від 30.07.2024 в сумі 6223,74 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 у електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено кредитний договір (оферти) №30.07.2024-100002723. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх-1839, строком на 98 днів, до 04.11.2024 на умовах сплати процентів за користування кредитом, у розмірі 1,35% в день, комісія пов`язана з надання кредиту у розмірі 15% від суми.
Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: 12.08.2024 проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 1810,26 грн.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 04.11.2024 утворилася заборгованість в розмірі 6223,74 грн., з яких: 6000,00 грн. – заборгованість за тлом кредиту; 223,74 грн. – заборгованість за комісією за надання кредиту.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Борейко Надія Олександрівна надала відзив на позовну заяву, в якому прохала суд позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково, в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 4189 грн 74 коп., в іншій частині позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву на позовну заяву адвокат Борейко Н.О. зазначила, що відповідач є військовослужбовцем. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період…штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Тому відповідач, як військовослужбовець, який задіяний у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України та має певні пільги, зокрема щодо нарахування пені, штрафних санкцій та відсотків за користування кредитом. Також зазначила, що відповідачем 12.08.2024 року було частково сплачено заборгованість за кредитом в сумі 1810,26 грн.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Алєксєєнко (Борейко) Надія Олександрівна не з`явились, адвокат Алєксєєнко Н.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнала частково, в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4189,74 грн.
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що вважає відзив безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Натомість відповідач не підтвердив свій статус військовослужбовця на даний час та на час дії кредитного договору, адже не надав доказів проходження військової служби, військового квітка з відмітками за період дії кредитного договору тощо. Тому відповідачем не доведено, що на нього поширювалися пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, у відповіді на відзив на позовну заяву прохав суд розглядати справу за його відсутності.
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як встановлено судом, 30.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі кредитний договір №30.07.2024-100002723 (кредитної лінії), відповідно до якого кредитор зобов`язувався надати позичальнику кредит на суму 6000 грн. строком на 98 днів з дати його надання, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти і комісії не пізніше 04.11.2024. Умови кредитного договору викладені у трьох електронних документах від 30.07.2024: пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта); заявка позичальника; відповідь позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору №30.07.2024-100002723 (акцепт).
За змістом відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору №30.07.2024-100002723 сторонами погоджені наступні умови кредитування: дата надання кредиту – 30.07.2024, сума кредиту - 6000 грн., строк кредитування - 98 днів з дати його надання; дата повернення кредиту - 04.11.2024, процентна ставка «фіксована» - 1,35% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту – 900,00 грн., що нараховується та обліковується в день видачі кредиту.
У пункті 9 акцепту викладено графік платежів, де наведений порядок сплати позичальником процентів, комісій та повернення суми кредиту, який передбачає відповідні платежі протягом п`яти чергових періодів.
Пунктом 13 акцепту передбачено розмір неустойки за ставкою 60,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від його суми.
Укладання договору здійснювалось сторонами в електронній формі, а його підписання з боку позичальника здійснювалось електронним підписом одноразовим ідентифікатором з використанням фінансового номеру позичальника, а з боку кредитора - електронним підписом КЕП ТОВ «Споживчий центр».
Факт отримання коштів відповідачем підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №146-2306 від 23.06.2025, із якої вбачається, що 30.07.2024 о 19 год. 37 хв. на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 6000 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 467362691. Призначення платежу: видача за договором кредиту №30.07.2024-100002723.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №30.07.2024-100002723 від 30.07.2024 року, який наданий позивачем, станом на 04.11.2024 утворилася заборгованість в розмірі 16027,74 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6804,00 грн. - заборгованість за відсотками; 223,74 грн. – комісія; 3000,00 грн. – неустойка за кожний день невиконання кожного окремого зобов`язання.
Як зазначає представник відповідача адвокат Алєксєєнко (Борейко) Н.О. відповідачем в якості погашення заборгованості за кредитним договором 12.08.2024 було сплачено на рахунок ТОВ «Споживчий центр» 1810,26 грн., що не заперечується позивачем.
Оскільки відповідач не виконував грошове зобов`язання за договором кредиту, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
21.10.2025 представником позивача ТОВ «Споживчий центр» було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якому ТОВ «Споживчий центр» зменшив розмір позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 до 6223,74 грн.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Частиною 12 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, так якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 підписано одноразовим ідентифікатором.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит у визначений договором строк.
Факт отримання грошових коштів від ТОВ «Споживчий центр» відповідачем не заперечується.
Згідно з вищевказаною довідкою-розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 16027,74 грн., з яких 6000,00 - основний борг, 6804,00 грн. - проценти, 223,74 грн. - комісія за надання кредиту, 3000,00 грн. - неустойка.
Відповідачем ОСОБА_1 12.08.2024 було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитом на рахунок позивача ТОВ «Споживчий центр» 1810,26 грн., що не заперечується позивачем.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою, та дія зазначеної норми закону поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц.
На підтвердження статусу військовослужбовця представником відповідача адвокатом Алєксєєнко (Борейко) Н.О. надано наступні документи, а саме: копію військового квитка серії НОМЕР_3 від 21.05.2001; копію довідки №12/2019 від 22.08.2022, відповідно до якої, солдат ОСОБА_1 дійсно з 23.07.2022 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби; довідку №2136/4657 від 03.10.2025, відповідно до якої, солдат змінного складу ОСОБА_1 , дійсно відбуває покарання у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні (військова частина НОМЕР_5 ), призначене вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2024 строком на 2 роки.
Таким чином, з досліджених судом матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації та зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_4 наказом командира від 23.07.2022 №2133-ОС, відтак на відповідача ОСОБА_1 поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів і неустойки за споживчим кредитом.
Тобто, на момент укладення кредитного договору №30.07.2024-100002723 від 30.07.2024, ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця призваного на військову службу по мобілізації.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14 травня 2021 року у справі №502/1438/18.
21.10.2025 представником позивача ТОВ «Споживчий центр» Сараною А.О. було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, з якої вбачається, що позивачем ТОВ «Споживчий центр» було зменшено розмір позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 до 6223,74 грн., з тих підстав, що відповідач ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, що підтверджується відповідними документами наданими останнім.
Щодо стягнення з відповідача комісії за надання кредиту, суд зазначає наступне.
Згідно із п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 вказаного Закону, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Отже, нарахування позивачем комісії за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, та її стягнення кредитором передбачене договором, узгоджене сторонами і не суперечить закону.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором з урахуванням сплаченої відповідачем 12.08.2024 суми на погашення кредиту 1810,26 грн., в розмірі 4413,48 грн., з яких: 4189,74 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 223,74 грн. – заборгованість за комісією за надання кредиту.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1717,81 грн. (4413,48 грн. х 100 : 6223,74 х 2422,40 грн. : 100 = 1717,81 грн.)..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137,141, 263-265, 268 ЦПК України, - суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, місто Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, ЄДРПОУ 37356833), заборгованість за кредитним договором №30.07.2024-100002723 від 30.07.2024 року в сумі 4413 (чотири тисячі чотириста тринадцять) гривень 48 копійок, яка складається із: 4189,74 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 223,74 грн. - заборгованість за комісією за надання кредит.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, місто Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, ЄДРПОУ 37356833), судовий збір в сумі 1717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) гривень 81 копійка.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, місто Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, ЄДРПОУ 37356833. 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: С.М. Демиденко.