ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2026	Справа № 910/12028/24	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МУН Рекордс"
до Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кузьма Скрябін"
про стягнення грошових коштів
Суддя Котков О.В. 
Секретар судового засідання Шевчук М.Д.
представники учасників справи: 
від позивача: Вихрицький Р.П.
від відповідача: Нова А.А.
від третьої особи: не з`явився

В судовому засіданні 12.03.2026, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "МУН Рекордс" (далі - ТОВ "МУН Рекордс", позивач) надійшла позовна до Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (далі - АТ "НСТУ", відповідач) про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав в розмірі 90 840,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є правовласником авторських та суміжних прав на об`єкти інтелектуальної власності - музичні твори "Нікому то не треба" гурту "Скрябін", "А тепер усе інакше" гурту "Аква Віта", "Ой, не квітни, весно" виконавця Марії Бурмаки, які відповідач використав у своїй діяльності без згоди позивача, що є порушенням авторських та суміжних прав позивача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 було вирішено перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Кузьма Скрябін" (далі - ТОВ "Кузьма Скрябін", третя особа).
29.10.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній проти позову заперечив, зазначив, що у справі № 910/20884/21 рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023, було встановлено, що єдиним автором твору "Нікому то не треба" гурту "Скрябін", є ОСОБА_1 , після смерті якого майнові права на цей твір були успадковані ОСОБА_2 та в подальшому передані ТОВ «Кузьма Скрябін». Тобто, позивач не є власником вказаного твору, а тому немає права забороняти його використання.
Також зазначив, що позивачем не доведено, що відповідачем порушено право інтелектуальної власності, оскільки фраза «а тепер усе інакше», що використовує у відеоматеріалі «Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес «Русифікація в стилі поп» (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_5) ведучий ОСОБА_3 , є загальновживаною фразою і використовується необмеженим колом осіб як у побутових, так і в інших випадках. 
Окремо вказав, що АТ "НСТУ" використання цитати (уривку) із твору «Ой, не квітни, весно» ОСОБА_4 зумовлено, зокрема, інформаційним та полемічним характером фільму, до якого цитата включена, із семантичним та графічним виділенням меж цитати. Таким чином, АТ "НСТУ" використано цитату (уривок) із твору «Ой, не квітни, весно» ОСОБА_4 в межах та у спосіб, визначений Законом України «Про авторське і суміжні права».
05.11.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, а 12.11.2024 - від відповідача заперечення на відповідь на відзив, у яких сторони наполягали на своїй позиції по суті справи.
03.12.2024 від ТОВ "Кузьма Скрябін" надійшли додаткові пояснення по справі, у яких третя особа вважала, що позов задоволенню не підлягає з підстав, зазначених відповідачем.
10.12.2024 від позивача надійшли заперечення на письмові пояснення третьої особи.
27.05.2025 від АТ "НСТУ" надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення компенсації за використання прав інтелектуальної власності на музичний твір "Нікому то не треба", з огляду на відсутність предмету спору у вказаній частині враховуючи, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.03.2025 у справі № 760/17288/24 було затвержено мирову угоду між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ТОВ "Кузьма Скрябін". Розглянувши вказане клопотання, суд відмовив у його задоволенні, оскільки предмет спору у цій справі враховуючи затвердження мирової угоди у справі № 760/17288/24 не відпав.
Під час розгляду справи по суті представник позивача свої вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити. 
Представник відповідача проти позовних заперечив, просив відмовити у задоволенні позову.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Так, ТОВ "МУН Рекордс" (видавець) були укладені наступні договори:
- з громадянином України ОСОБА_6 (учасник музичного гурту «Скрябін» в період з 1989 по 2003, правовласник) договір про передання авторських прав № 126/01-12-20 від 01.12.2020 (далі - договір-1);
- з громадянином України ОСОБА_6 (учасник музичного гурту «Скрябін» в період з 1989 по 2003, правовласник) договір про передання авторських прав № 127/01-12-20 від 01.12.2020 (далі - договір-2);
- з громадянином України ОСОБА_5 (учасник музичного гурту «Скрябін» в період з 1989 по 2002, правовласник) договір про передання авторських прав № 128/01-2-20 від 01.12.2020 (далі - договір-3);
- з громадянином України ОСОБА_5 (учасник музичного гурту «Скрябін» в період з 1989 по 2002, правовласник) договір про передання авторських прав № 129/01-12-20 від 01.12.2020 (далі - договір-4);
- з громадянином України ОСОБА_7 (єдиний учасник музичного проекту «Аква Віта») договір про передання авторських прав № 23-01-20 від 23.01.2020 (далі - договір-5);
- з громадянкою України ОСОБА_8 договір про передання авторських прав № 01-01-03-23/3 від 01.01.2023 (далі - договір-6).
Відповідно до яких правовласник на строк, визначений в статті 8 передає видавцеві права на об`єкти, перераховані в додатках до цих договорів (п. 2.1.1 договорів-1-6).
Видавець приймає вказані права, зобов`язується виплачувати правовласникові винагороду, вказану в договорі, а також виконувати інші обов`язки, покладені на нього цим договором (п. 2.2 договорів-1-6).
Використання кожного об`єкту (у тому числі надання третім особам субліцензій) може здійснюватись видавцем з моменту підписання додатку до договору, в якому вказаний відповідний об`єкт, до моменту закінчення строку і в межах території (п. 3.3 договорів-1-6).
Видавець має право самостійно встановлювати для користувачів при укладенні ліцензійних угод ставки авторської винагороди за використання об`єктів (п. 4.2 договорів-1-6).
Правовласник передає видавцеві право захищати об`єкти від недобросовісного використання третіми особами, порушувати відповідні справи у будь-яких судових органах України і іноземних держав, домагатися досудового або позасудового врегулювання і отримувати з порушників прав будь-які дозволені законом суми, забороняти реалізацію контрафактних екземплярів носіїв і конфіскувати такі носії, якщо це дозволено законом у кожному конкретному випадку. Видавець повинен виплачувати правовласнику частину стягнутих з порушників сум відповідно до ст. 5 (п. 4.3 договорів-1-6).
Видавець зобов`язується сплатити за передані йому за цим договором права в порядку та на умовах, передбачених додатками до цього договору. Розмір належної правовласникові винагороди і тираж відтворених видавцем носіїв сторони погоджують в додатку № 1 (п. 5.1 договорів-1-6).
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2027 (до 31.12.2023) (до 31.12.2029), з подальшою його пролонгацією (п. 8.1 договорів-1-6).
У додатку № 2 від 01.12.2020 до договорів-1, 2, 3, 4 сторони погодили, що правовласник передає видавцеві виключні майнові авторські та суміжні права на використання, зокрема, твору «Нікому то не треба».
У додатку № 4 від 23.01.2020 до договору-5 сторони погодили, що правовласник передає видавцеві виключні майнові авторські та суміжні права на використання, зокрема, твору «А тепер усе інакше».
У додатку № 6 від 01.01.2024 до договору-6 сторони погодили, що правовласник передає видавцеві виключні майнові авторські та суміжні права на використання, зокрема, твору «Ой, не квітни, весно».
Як стало відомо позивачу, на платформі YouTube на каналі «Суспільне Культура» ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачем 31.03.2024 було розміщено відеоматеріал «Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес «Русифікація в стилі поп» (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_5).
Як зазначає позивач, у вказаному відеоматеріалі на 05:15 - 05:22 хвилині (7 секунд) було використано фрагмент виконання та відеокліпу пісні «Нікому то не треба» музичного гурту «Скрябін»; на 04:36 - 04:39 хв. (4 секунди) було використано фрагмент виконання пісні «А тепер усе інакше» гурту «Аква Віта»; на 06:33 - 06:51 хв. (15 секунд) було використано фрагмент виконання та відеокліпу пісні «Ой, не квітни, весно» виконавця Марії Бурмаки.
Звертаючись з даним позовом, позивач зазначає, що музичні твори «Нікому то не треба» гурту «Скрябін», «А тепер усе інакше» гурту «Аква Віта», «Ой, не квітни, весно» виконавця Марії Бурмаки, у розміщеному на платформі YouTube на каналі «Суспільне Культура» ІНФОРМАЦІЯ_1 у відеоматеріалі «Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес «Русифікація в стилі поп» були використані без згоди позивача. Отже, відповідач має сплатити компенсацію за порушення майнових авторських прав у сумі 90 840,00 грн. (30 280,00 грн. (за використання кожного твору *3).
Так, частиною першою статті 432 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.
Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом (частина третя статті 418 ЦК України).
Згідно із статтею 421 ЦК України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.
Статтею 5 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон України) передбачено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору. Суб`єктами майнових авторських прав можуть бути також інші фізичні або юридичні особи, до яких перейшли майнові права на твір на підставі правочину або закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 433 ЦК України об`єктами авторського права є музичні твори (з текстом або без тексту).
Згідно із статтею 1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.
Частиною першою статті 424 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Як передбачено ст. 5 Закону України "Про авторське право і суміжні права" авторське право становлять особисті немайнові права автора і майнові права суб`єктів авторського права. Первинним суб`єктом авторського права є автор твору. Суб`єктами майнових авторських прав можуть бути також інші фізичні або юридичні особи, до яких перейшли майнові права на твір на підставі правочину або закону.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єкт авторського права має право використовувати твір будь-яким способом (способами), а також виключне право дозволяти або забороняти використання твору іншими особами. Способами використання твору є: відтворення; включення до складеного твору; включення до іншого твору, крім складеного твору; розповсюдження примірників твору; імпорт примірників твору; здавання в найм або в позичку примірників твору; публічне виконання, публічний показ, публічне демонстрування, публічне сповіщення, інтерактивне надання доступу публіці та інші способи доведення до загального відома публіки; переклад; переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни твору. Цей перелік не є вичерпним.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майнові права на твір, передбачені частиною першою цієї статті, може бути передано (відчужено) іншій особі на підставі закону чи правочину повністю (на всі способи використання твору на території всіх держав світу) або частково (на окремі способи використання твору на території всіх держав світу або на окремі способи використання твору на території окремих держав світу, або на всі способи використання твору на території окремих держав світу). Особа, до якої перейшли майнові права на твір у повному складі або частково, є суб`єктом авторського права у межах набутих прав. Суб`єкт авторського права має право надати дозвіл на використання твору або розпоряджатися майновими правами на твір в інший спосіб, що не суперечить закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом авторського права або суміжних прав, а також права особливого роду (sui generis) у встановленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції мають право звертатися: суб`єкти авторського права або суб`єкти суміжних прав для захисту свого авторського права або суміжних прав; особи, яким надано виключне право на використання об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав та/або які мають право на отримання частки винагороди за використання об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав, для захисту своїх прав та/або охоронюваних законом інтересів у межах договору із суб`єктом авторського права або суб`єктом суміжних прав від протиправних посягань будь-якої третьої особи на права такого ліцензіата або права отримувача частки зазначеної винагороди; організації колективного управління відповідно до доручення правовласників-контрагентів з добровільного колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" з урахуванням сфери їх діяльності, зазначеної в реєстрі організацій колективного управління; акредитовані організації колективного управління з урахуванням сфери їх акредитації, зазначеної в реєстрі організацій колективного управління; особи, яким належить право особливого роду (sui generis).
Згідно з ч. 2 ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права" особи, зазначені в частині першій цієї статті, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема про: 1) визнання авторського права або суміжних прав; 2) відновлення становища, яке існувало до порушення; 3) припинення та/або заборону вчиняти дії, що порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; 4) стягнення винагороди, передбаченої законодавством про авторське право і суміжні права; 5) відшкодування моральної шкоди; 6) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права або суміжних прав, включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права або суміжних прав, або стягнення компенсації; 7) припинення підготовчих дій до порушення авторського права та/або суміжних прав, у тому числі шляхом призупинення митних процедур, якщо є підстави вважати, що на митну територію України чи з митної території України можуть бути пропущені піратські примірники творів, фонограм, відеограм, засоби обходу технологічного засобу захисту об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав тощо; 8) опублікування за рахунок порушника в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права та/або суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень; 9) вжиття інших передбачених законодавством заходів, пов`язаних із захистом авторського права та/або суміжних прав..
Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суд має право постановити рішення про: відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права та/або суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування; відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права та/або суміжних прав; стягнення з порушника авторського права та/або суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення; стягнення компенсації (разового грошового стягнення), що визначається судом замість відшкодування збитків або стягнення доходу на розсуд суб`єкта авторського права та/або суб`єкта суміжних прав у розмірі від 2 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання об`єкта авторського права або об`єкта суміжних прав, з приводу якого виник спір; на вимогу осіб, передбачених у пунктах 2-5 частини першої цієї статті, - як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання відповідного об`єкта, з приводу якого виник спір. Розмір компенсації має бути ефективним, співрозмірним і стримуючим, спрямовуватися на відновлення порушених прав та застосовуватися таким чином, щоб уникнути створення перешкод законній діяльності користувача і водночас забезпечити захист від зловживань користувача. При визначенні розміру компенсації судом враховується тривалість та систематичність порушення, обсяг порушення (зокрема з урахуванням території його поширення), сфера господарювання та наміри порушника, вина та її форми, а також інші об`єктивні обставини; припинення і заборону опублікування творів, виконань, фонограм, відеограм, вилучення (конфіскацію) піратських примірників творів, фонограм, відеограм чи записів програм організацій мовлення та обладнання і матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення, публікацію у пресі інформації про допущене порушення тощо, якщо в ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права та/або суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення таких прав.
Відповідно до п. 3 ст. 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.
До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 921/441/18 зважаючи на приписи ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду, під час вирішення питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 
1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів цих прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. Якщо права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав. У таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 
2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об`єкта суміжних прав. В іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України). 
Так, позивач вказує, що він є правовласником 50% авторських і 66,64 % суміжних прав твору «Нікому то не треба». 
Разом з тим, суд зазначає, що у провадженні Господарського суду міста Києва знаходилась справа № 910/20884/21 за позовом ТОВ "Мун Рекордс" до ТОВ "Видавництво Фоліо" та ТОВ "Кузьма Скрябін" про стягнення 87 500 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у вказаній справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023, відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Мун Рекордс".
Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 у задоволенні заяви ТОВ "Мун Рекордс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023, у справі № 910/20884/21 було відмовлено.
Так, у вказаній справі суд дійшов висновку, що єдиним автором віршів (текстів пісень), зокрема, твору «Нікому то не треба», є ОСОБА_1 , після смерті якого права інтелектуальної власності успадкувала його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 16.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрською Н.В. та зареєстроване в реєстрі за №203, яка, у свою чергу, надала ТОВ "Кузьма Скрябін" виключні майнові авторські та суміжні права на твори, у тому числі, на твір «Нікому то не треба».
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На підставі вказаної статті в даній справі суд приймає до уваги ту обставину, що у справі № 910/20884/21 судом було встановлено, що правовласником твору «Нікому то не треба» є ТОВ "Кузьма Скрябін".
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2024 між ТОВ "Кузьма Скрябін" (ліцензіар) та АТ «НСТУ» (ліцензіат) бу укладений ліцензійний договір № 14-18/2 (далі - ліцензійний договір), відповідно до якого ліцензіар надає ліцензіату невиключні майнові авторські та суміжні права (невиключну ліцензію) на використання творів, їх фоногарм та зафіксованих на них виконань у складі фільму, перелік яких зазначається у відповідних додатках до цього договору, а саме: Невиключні майнові права інтелектуальної власності на використання музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_2 то не треба» та його фонограми у складі проєкту з робочою назвою «Русифікація в стилі поп» (п. 1.1 договору).
15.01.2024 між ТОВ "Кузьма Скрябін" та АТ «НСТУ» був складений відповідний акт прийому-передачі.
Отже, відповідачем доведено належними та вірогідними доказами наявність у АТ «НСТУ» права на використання твору «Нікому то не треба» у відеоматеріалі «Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес «Русифікація в стилі поп», розмішеному на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_5), а тому у позивача відсутні підстави для стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав у сумі 30 280,00 грн.
Щодо порушення прав позивача як правовласника твору «А тепер усе інакше» гурту «Аква Віта», у розміщеному на платформі YouTube на каналі «Суспільне Культура» ІНФОРМАЦІЯ_1 відеоматеріалі «Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес «Русифікація в стилі поп», суд зазначає наступне.
Дослідивши зазначений позивачем відеоматеріал, суд зазначає наступне.
Так, договором про передання авторських та суміжних прав № 23-01-20 від 23.01.2020, сторони погодили, що правовласник передає видавцеві авторські і виключні майнові суміжні права на використання твору «А тепер усе інакше» гурту «Аква Віта.
У п. 1.1 договору визначено способи використання майнового авторського права та/або виключного майнового суміжного права зазначеного твору.
У статті 12 Закону України "Про авторське право і суміжні права" також зазначені способи використання твору, якими є: 1) відтворення; 2) включення до складеного твору; 3) включення до іншого твору, крім складеного твору; 4) розповсюдження примірників твору; 5) імпорт примірників твору; 6) здавання в найм або в позичку примірників твору; 7) публічне виконання, публічний показ, публічне демонстрування, публічне сповіщення, інтерактивне надання доступу публіці та інші способи доведення до загального відома публіки; 8) переклад; 9) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни твору.
Проте, у відеоматеріалі «Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес «Русифікація в стилі поп» (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_5), на 04:36 - 04:39 хв., судом не встановлено порушення авторських та суміжних прав позивача, якому правовласником передані права інтелектуальної власності на твір «А тепер усе інакше», в частині використання цього твору у спосіб, визначений ст. 12 зазначеного Закону. 
Суд погоджується із доводами відповідача, що фактично ведучим було використано фразу «а тепер усе інакше» в контексті «розмежування історичних періодів в українській поп-музиці» з метою підкреслення часового інтервалу.
За таких обставин, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача заявленої компенсації за порушення майнових авторських прав позивача у сумі 30 280,00 грн. у позивача немає.
Щодо порушення прав позивача як правовласника твору "Ой, не квітни, весно" виконавця Марії Бурмаки, у розміщеному на платформі YouTube на каналі «Суспільне Культура» ІНФОРМАЦІЯ_1 відеоматеріалі «Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес «Русифікація в стилі поп», на 06:33 - 06:51 хв., суд зазначає наступне.
Так, дослідивши вказаний уривок відеоматеріалу, суд зазначає, що вказане використання відбулося шляхом включення у вказаний відеоматеріал фрагменту виконання та відеокліп пісні "Ой, не квітни, весно" виконавиці Марії Бурмаки, правовласником 100 % авторських та суміжних прав яких є позивач. Зокрема, у відеоматеріалі використано фрагмент відеокліпу з виконанням пісні, та розміщено підпис 1989 рік, а виконавець Марія Бурмака виконує куплет пісні: Ой не квітні, весно; Пишними квітками; Бо народ мій встане; Розірве кайдани; Вкриє світ димами; А поля - тілами».
Разом з тим, відповідачем не було отримано прав на таке використання твору виконавця Марії Бурмаки, у розміщеному на платформі YouTube на каналі «Суспільне Культура» ІНФОРМАЦІЯ_1 відеоматеріалі «Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес «Русифікація в стилі поп», а відтак використання вказаного твору відбулося без дозволу правовласника (видавця).
Отже, позовні вимоги ТОВ "МУН Рекордс" щодо стягнення з АТ "НСТУ" компенсації за порушення майнових авторських прав в розмірі 30 280,00 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.
За таких обставин, позов ТОВ "МУН Рекордс" підлягає частковому задоволенню - у сумі 30 280,00 грн.
У разі часткового задоволення позову судові витрати у вигляді судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК, України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково. 
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (04119, Україна, місто Київ, вулиця Іллєнка Юрія, будинок 42, ідентифікаційний код 23152907) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МУН Рекордс" (03087, Україна, місто Київ, вулиця Іскрівська/Міцкевича, будинок 9/9, ідентифікаційний код 36883133) компенсацію за порушення майнових авторських прав в розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп.
3. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (04119, Україна, місто Київ, вулиця Іллєнка Юрія, будинок 42, ідентифікаційний код 23152907) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МУН Рекордс" (03087, Україна, місто Київ, вулиця Іскрівська/Міцкевича, будинок 9/9, ідентифікаційний код 36883133) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 009 (одна тисяча дев`ять) грн. 33 коп.
4. У решті вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 06 квітня 2026 року. 

Суддя О.В. Котков