П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25420/25	
Перша інстанція: суддя Бабенко Д.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025р. по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2025р. Одеське ОВ ФСЗОІ звернулося до суду із позовом до ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ», у якому просило:
- стягнути з ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» на користь Одеського ОВ ФСЗОІ адміністративно-господарські санкції у розмірі 135 618,6грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6 102,9грн. Банк – ГУ ДКСУ в Одеській області, ГУК в Од.обл./м.Одеса/50070000, ЄДРПОУ 37607526, Казначейство України (ел. адм. подат.), UA618999980313191230000015744, Код класифікації доходів бюджету 50070000. Бюджетне кодування в призначенні платежу: *;101; код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за 2024 рік.
В обґрунтування позовних вимог Одеське ОВ ФСЗОІ зазначило, що середньооблікова чисельність штатних працівників з інвалідністю у відповідача є меншою ніж встановлено нормативом згідно з ч.1 ст.19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», і відповідач не сплатив самостійно адміністративно-господарську санкцію. Загальна сума заборгованості за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік складає 141 721,5грн., з яких адміністративно-господарська санкція 135 618,6грн. та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції в сумі 6 102,9грн..
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025р. адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» на користь Одеського ОВ ФСЗОІ адміністративно-господарські санкції у розмірі 135 618,6грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6 102,9грн. Банк – ГУ ДКСУ в Одеській області, ГУК в Од.обл./м.Одеса/50070000, ЄДРПОУ 37607526, Казначейство України(ел. адм. подат.), UA618999980313191230000015744, Код класифікації доходів бюджету 50070000. Бюджетне кодування в призначенні платежу: *;101;код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за 2024 рік.
Не погодившись із даним рішенням суду, ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав нормативу по працевлаштуванню у 2024 році осіб з інвалідністю та в строк до 15.04.2025р. самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції та пеню за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте ними, то позивачем складено розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік.
При цьому, оскільки відповідачем не доведено, що ним вжито усіх залежних від нього передбачених законом заходів для недопущення господарського правопорушення, а сума адміністративно-господарських санкцій не була ним сплачена добровільно в повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у розмірі 135 618,6грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6 102,9грн..
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що відповідно до розрахунку Одеського ОВ ФСЗОІ, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» у 2024 році – 20 осіб, підприємство мало працевлаштувати 1 особу з інвалідністю.
Однак, середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у 2024 році становить 0 осіб.
За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем нараховано відповідачу адміністративно-господарські санкції у розмірі 135 618,6грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6 102,9грн..
Зазначені санкції в добровільному порядку відповідач не сплатив, що стало підставою звернення позивача до суду про стягнення вказаних сум в примусовому порядку.
Перевіряючи наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості нарахованої позивачем, судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875-XII) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. 
Положеннями ч.2 ст.19 вказаного Закону №875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. 
Приписами ч.6 ст.19 Закону №875-XII Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
про працевлаштованих осіб з інвалідністю;
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю (ч.7 ст.19 Закону №875-XII).
Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані (ч.8 ст.19 Закону №875-XII).
Згідно із ч.12 ст.19 Закону №875-XII Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України (ч.13 ст.19 Закону №875-XII).
У відповідності до ч.1 ст.20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч.2 ст.20 Закону №875-ХІІ).
Так, згідно з ч.1 ст.218 ГК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (ч.2 ст.218 ГК України).
Відповідно до змісту ч.2 ст.218 ГК України, вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).
Таким чином, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
Як встановлено апеляційним судом з інформації з Централізованого банку даних з проблем інвалідності, середньооблікова кількість штатних працівників у ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» становила: у січні 2024р. – 9 осіб, у лютому 2024р. – 11 осіб, у березні 2024р. – 17 осіб, у квітні 2024р. – 9 осіб; у травні 2024р. – 9 осіб; у червні 2024р. – 12 осіб; у липні 2024р. – 15 осіб; у серпні 2024р. – 22 особи; у вересні 2024р. – 29 осіб, у т.ч. 2 працівника, яким встановлено інвалідність; у жовтні 2024р. – 32 особи, у т.ч. 1 працівник, якому встановлено інвалідність; у листопаді 2024р. – 32 особи, у т.ч. 1 працівник, якому встановлено інвалідність; у грудні 2024р. – 37 осіб, у т.ч. 1 працівник, якому встановлено інвалідність.
Отже, з наданих даних вбачається, що середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача у 2024 році становила 20 осіб = (9+11+17+9+9+12+15+22+29+32+32+37/12), при цьому, середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у 2024 році становила 0 осіб = (0+0+0+0+0+0+0+0+2+1+1+1)/12.
В апеляційній скарзі ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» не погоджується із розрахунком Одеського ОВ ФСЗОІ, оскільки, на думку відповідача, виконання нормативу є працевлаштування особи з інвалідністю, для якого місце роботи є основним, та не пов`язане з досягненням статистичного показника 0,5.
Оскільки у 2024 році була прийнята на роботу ОСОБА_1 , а тому скаржник забезпечив виконання нормативу в кількості одного робочого місця, як передбачено Законом.
Надаючи оцінку вказаним доводам скаржника, судова колегія зазначає наступне.
Як вже зазначало вище, у відповідності до ч.1 ст.20 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.
З наведеного слідує, що визначальним для нарахування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу є встановлення Фондом середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю на підприємстві.
Наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005р. №286 затверджено Інструкцію зі статистики кількості працівників (далі – Інструкція №286).
Згідно з пунктом 3.2.5 розділу 3 Інструкції №286 середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4 - 12.
Для зарахування у виконання підприємством квоти у кількості однієї особи зараховуються особи з інвалідністю, які працювали в календарному звітному році.
Для виконання нормативу зараховуються особи, які прийняті в будь-який місяць року, але за умови, що вона відпрацювала не менше шести місяців у календарному році.
Отже, норми щодо працевлаштування осіб з інвалідністю вважатимуться виконаними, якщо особа з інвалідністю працювала на підприємстві 6 місяців звітного року, а дані табельного обліку використання робочого часу працівників відповідають цим шести місяцям звітного року з частиною 2 пунктом 3.2 Інструкції №286.
За правилами заокруглення, якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення.
Тому, якщо підприємству потрібна 1 особа з інвалідністю, то такий норматив вважатиметься виконаним, якщо особа з інвалідністю працювала 6 повних місяців звітного року, оскільки 6 (місяців) : 12 (місяців) = 0,5 = 1 особа.
Як вбачається з матеріалів справи, з 23.09.2024р. на посаду сестри медичної за основним місцем роботи прийнято ОСОБА_1 , що підтверджується наказом №63-к від 18.09.2024р..
Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОВ №076907 та пенсійного посвідчення ОСОБА_1 має другу групу інвалідності.
З наведеного слідує, що у ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» працювала особа з інвалідністю менше 6 повних місяців 2024р., що свідчить про невиконання відповідачем нормативу.
Щодо твердження відповідача, що ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» було створене відповідне робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю, про що свідчить копія наказу №5 від 29.12.2023р., штатний розпис з 1.01.2024р., у подальшому було прийнято особу з інвалідністю - ОСОБА_1 , таким чином норматив працевлаштування відповідно до вимог ст.19 Закону №875-ХІІ був виконаний, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.50 ЗУ «Про зайнятість населення» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Згідно з пунктом 1.5 розділу І Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства економіки України 12 квітня 2022р. №827-22, форма №3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Таким чином, належним і передбаченим законодавством способом здійснення пошуку працівників, зокрема осіб з інвалідністю, є звернення роботодавця до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Це звернення має оформлюватися шляхом подання відповідної звітності про наявні вакансії, а саме - форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". Зазначену форму затверджено наказом Міністерства економіки України від 12 квітня 2022 року №827-22. Подання цієї форми є необхідною умовою для забезпечення відкритості вакансій, у тому числі для осіб з інвалідністю, а також свідчить про дотримання роботодавцем вимог чинного законодавства щодо працевлаштування таких осіб.
Щодо посилань апелянта на те, що ним було направлено звіт за формою №3-ПН, судовою колегією встановлено, що згідно з наданою копією звітності за зазначеною формою, остання не містить критично важливих реквізитів, які б свідчили про фактичне отримання документа уповноваженим органом. Зокрема, у звіті відсутні дата прийняття інформації про попит на робочу силу (вакансії) відповідним територіальним органом, а також підпис відповідальної посадової особи центру зайнятості, яка підтверджує прийняття такої звітності, на всіх сторінках звітності.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належним чином факт подання та прийняття звіту за формою №3-ПН згідно з вимогами чинного законодавства.
Окрім того, листом від 3.03.2025р. Одеська філія Одеського обласного центру зайнятості зазначали, що у 2024р., зокрема ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ», не інформувало про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця осіб з інвалідністю.
Отже, зважаючи на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав достатніх доказів вжиття залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення, і таких не встановив суд. 
Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024р. Одеським ОВ ФСЗОІ обґрунтовано надіслано до ТОВ «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Окрім того, оскільки відповідач добровільно не сплатив адміністративно-господарські санкції, то позивач правомірно нарахував пеню за порушення термінів сплати таких санкцій.
Враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316,328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНІКА СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ ІЛАЙФ» залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук