Справа № 459/909/25 Головуючий у 1 інстанції: Дем`яновська Ю.Д. 
Провадження № 22-ц/811/3231/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М.Чиж 
з участю ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 на рішення Шептицького міського суду Львівської області від 18 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб: Шептицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про оголошення фізичної особи померлою,-

в с т а н о в и в: 

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, за участю заінтересованих осіб: Шептицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управлінняМіністерства юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про оголошення фізичної особи померлою.
В обґрунтування заяви стверджує, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
29.06.2014 їх батько ОСОБА_5 , який зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , зібравши всі свої особисті речі вийшов з дому, нічого не повідомивши близьким та зник. З того часу місце знаходження ОСОБА_5 невідоме. 03.07.2014 ОСОБА_2 звернулася до ЧервоноградськогоРВП із заявою про зникнення безвісти батька ОСОБА_5  
03.07.2014 Червоноградським РВП було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по факту зникнення з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 115 КК України. 3 липня 2014 року заявнику не відомо місце проживання, місцезнаходження батька, та відомості про будь - які контакти ОСОБА_5 з іншими особами.
Як вбачається з відповіді Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 11.02.2025, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в розшуку Шептицьким РВП як безвісті зниклий. З 2014 року жодної іншої інформації про місце перебування/проживання батька не відомо. Батько не телефонував та не писав листи, не повідомляв про місце свого перебування. Всі спроби його знайти виявилися марними.
Оскаржуваним рішенням у задоволенні заяви відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначив, що судом першої інстанції не було враховано те, що інформація про зниклого безвісті ОСОБА_5 відсутня вже понад 12 років. Матеріалами кримінального провадження № 12014140150001137 від 03.07.2014 стверджується, що були проведенні численні розшукові заходи, допитані усі можливі свідки, знайомі та близькі до ОСОБА_5 особи, перевірено лікувальні заклади усієї країни, перевірено інформацію про можливий перетин ним кордону та інформацію про користування ОСОБА_5 потягами ДП “Укрзалізниця”. Однак, такі заходи не дали результатів. Таким чином, заявниця та інші члени сім`ї зниклого безвісти ОСОБА_5 втратили будь - яку надію на те, що батько знайдеться. Викладені вище обставини і зібрані по справі докази дають вагомі підстави вважати, що ОСОБА_5 помер при невстановлених обставинах. Заявниці та іншим членам її сім`ї, в тому числі зниклому безвісті ОСОБА_5 , належить на праві власності квартира на АДРЕСА_1 . Таким чином, визнання ОСОБА_5 померлим необхідно заявниці для управління майном батька, яке залишилось.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак його відсутність відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Огорілка Ю.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. 
Судом встановлено такі обставини. 
Заявниця ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народежння серії НОМЕР_1 (а.с.9).
ОСОБА_5 також є батьком ОСОБА_4 (а.с.112) та ОСОБА_3 (а.с.120).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, актовий запис 207 від 03 серпня 2006 року (а.с.131). 
Звертаючись з заявою про оголошення ОСОБА_5 померлим, заявниця стверджує, що 29.06.2014 року батько зібрав свої особисті речі та зник з квартири АДРЕСА_2 . З цього часу жодної інформації про місце його перебування не відомо. 
03.07.2014 року заявниця звернулася з заявою до Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області про розшук батька.
На підставі її заяви 03.07.2014 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту зникнення ОСОБА_5 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 115 КК України. 
З наданих суду копій матеріалів кримінального провадження вбачається, що розшуковими заходами встановити місцезнаходження зниклого ОСОБА_5 не вдалось.  Зокрема, скеровано запити до Департаментів охорони здоров`я різних областей з приводу можливого перебування розшукуваного на лікуванні у медичних закладах, однак з наданих відповідей вбачається, що такий на лікування не поступав. Крім того, згідно інформації про перетин кордону - ОСОБА_5 з 2014 року кордон не перетинав, згідно інформації ДП “Укрзалізниця” , квитків на потяг не купував.
З листа Шептицького районного відділу поліції № 48025-2025 від 11.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в розшуку Шептицького РВП ГУНП у Львівській області як безвісті зниклий з 11.07.2014 року. 
Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру , яка знаходиться з адресою АДРЕСА_1 , така належить на праві часткової приватної власності ОСОБА_5 (зниклий), ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (заявниця), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частинах кожному. 
Згідно акту № 1031/07 від 18.03.2025, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживає. 
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що звернення до суду з заявою про оголошення ОСОБА_5 померлим є передчасним, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема витягу з ЄРДР від 03.07.2014 року, протоколу огляду місця події від 03.07.2014 року, ОСОБА_5 зібрав свої особисті речі з квартири, залишивши свій паспорт та мобільний телефон, та зник безвісти. При цьому, будь - яка інформація, яка б давала можливість припустити про існування обставин, які б загрожували йому смертю, на підставі яких суд зміг би зробити припущення про ймовірне настання смерті ОСОБА_7 - матеріали кримінального провадження не містять. При цьому, суд звернув увагу, що заявниця та заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за певний час до його зникнення виїхали за кордон та постійно там проживають, а тому відсутність у них зв`язку з батьком не є безумовною підставою для припущення про його ймовірну смерть.
Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої,третьої, четвертої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою передбачені у ст.47 ЦК України. 
Зокрема, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.
Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Цивільним законодавством передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Згідно з ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
У ст.307 ЦПК України визначено, що суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.
Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.
Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою (ст.308 ЦПК україни).
Таким чином, оголошення померлим (смерть in absentia) – це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.
З копій матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 зник безвісти в липні 2014 року. Станом на лютий 2025 року жодних відомостей про його місце знаходження немає. Тобто, з часу зникнення безвісти ОСОБА_5 та по дату звернення заявниці до суду минуло 10 років і 8 місяців, тому висновок суду про те, що звернення з заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним, колегія суддів вважає помилковим.
Безпідставним також є посилання суду першої інстанції на те, що обставини справи не вказують безпосередньо на наявність підстав вважати ОСОБА_7 померлим чи таким, що пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю або дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку, оскільки підставою звернення з заявою є ч.1 ст.46 ЦПК України, якою передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.
Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_5 відсутній за місцем свого проживання більше трьох років.
При оголошенні особи померлою, суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.
З протоколу огляду квартири від 03.07.2014 року, в якій постійно проживав зниклий ОСОБА_5 , вбачається, що на столі був виявлений аркуш паперу з написом « ніхто не винен я сам».
З пояснень свідків встановлено, що ОСОБА_5 проживав сам, оскільки діти виїхали за кордон, приймав ліки від серця та від депресії. 
Допитана в судовому засіданні 03 липня 2025 року свідок ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_5 зник безвісти 10 років тому, його розшукувала поліція, однак не знайшла .
Відтак,із встановлених обставин можна зробити припущення, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,немає в живих.
Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у ст.48 ЦК України, зокрема, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви про оголошення ОСОБА_5 померлим, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в: 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Шептицького міського суду Львівської області від 18 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Оголосити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.
Датою смерті вважати дату набрання законної сили цією постановою -  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Місцем смерті вважати - м.Шептицький, Львівської області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складений 10 квітня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра