Справа № 191/6748/25
Провадження № 3/191/2026/25 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Синельникове 

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Форощук С.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, місце служби і посада: командир відділення – командир екіпажу безпілотних літальних комплексів 2 відділення безпілотних авіаційних комплексів батареї артилерійської розвідки, військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 172-20 КУпАП,  
В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2025 року, у денний час військовослужбовець ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, на території населеного пункту АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої де перебував біля будинку АДРЕСА_3 , зокрема із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка хода. 12 грудня 2025 року, о 16-05 годині при проведенні огляду за допомогою приладу АлкоФор 507 у військовослужбовця ОСОБА_1 встановлено позитивний результат – 1,55 проміле, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
10.02.2026 року через систему «Електронний суд» від захисниці ОСОБА_1 – адвоката Горностаєвої А.В., надійшла заява про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він прибув до військової частини в стані алкогольного сп`яніння. Однак, матеріали справи не містять жодного будь-якого належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 12.12.2025 року перебував на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння, акт огляду на стан сп`яніння №2046 від 12.12.2025, чек тест до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням засобу вимірювальної техніки та інші документи, які містяться в матеріалах справи, не є беззаперечними доказами перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, та як зазначено в протоколі огляд проводився в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , до якого з матеріалів протоколу слід дійти висновку, що його привезли посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 з території населеного пункту АДРЕСА_1 , а не він самостійно прибув для виконання службових обов`язків. Диспозицією статті 173-20 КУпАП чітко визначене місце вчинення правопорушення, а саме: територія військової частини чи військових об`єктів. Відповідно до протоколу ДНЛ/П №4001 ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння на території населеного пункту АДРЕСА_2 вказаного населеного пункту, що не є територією військової частини чи військового об`єкту. На підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали справи окрім протоколу про військове адміністративне правопорушення ДНЛ/П № 4001 від 13.12.2025 містять ще акт огляду на стан сп`яніння №2046 від 12.12.2025 та чек тест до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням засобу вимірювальної техніки. Однак, як зазначалося вище, кваліфікуючою ознакою для притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є саме повторність або в умовах особливого періоду, але протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких відомостей про те, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно або в умовах особливого періоду. Отже, вказаний протокол не може бути належним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. З матеріалів справи встановлено, що подія правопорушення сталася 12.12.2025 і тоді було встановлено особу порушника ОСОБА_1 . Натомість, протокол про адміністративне правопорушення складено лише 13.12.2025, тобто через значний проміжок часу після події. Отже, неможливо встановити, чи не було складено протокол про адміністративне правопорушення з пропуском строків, передбачених ст. 254 КУпАП, а тому він також не може бути належним доказом підтвердження вини ОСОБА_1 . Інші будь-які докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП в матеріалах справи відсутні.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. 
Захисниця ОСОБА_1 – адвокат Горностаєвої А.В. в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про визнання причини її неявки в судове засідання поважними (хвороба), та відкласти розгляд справи на іншу дату та час. Водночас, суд зазначає, що спправа вперше була призначена до розгляду на 26.02.2016 року, у подальшому за клопотанням захисника справа неодноразово відкалась. Враховуючи, що представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності висловлена позиція щодо інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення шляхом надання письмових пояснень (заяви), з метою недопущення порушень строку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисник, по наявним у справі матеріалам, враховуючи письмову заяву представника ОСОБА_1 .
Так, відповідальність за ч. 3 ст. 173-20 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених частинами першою або другою зазначеної статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
В свою чергу, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Так, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який триває і зараз.
Ураховуючи наведені норми, станом на 12.12.2025 року (день вчинення правопорушення) діяв особливий період.
Відповідно до ст. 49 розділу 1 частини 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Суд зазначає, що наведені захисницею доводи про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи. 
Так, ОСОБА_1 не надані докази перебування ним 12.12.2025 року у відпустці, на лікарняному, тощо. 
Також, ОСОБА_1 не був спростований результаттесту №00065 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 12.12.2025 року, а саме газоаналізатора АлкоФор 507,  згідно з яким ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1, 55 проміле. Згідно акту №2046 від 12.12.2025 року огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 погодився з його результатом. 
Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду. 
Вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується відомостями, встановленими з протоколу ДНЛ/П №4001 про військове адміністративне правопорушення від 13.12.2025 року; акту №2046 від 12.12.2025 року огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результату тесту №00065 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 12.12.2025 року, а саме газоаналізатора АлкоФор 507,  згідно з яким ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1, 55 проміле; Витягу з наказу начальника Лугансько-Павлоградського ЗВВСП (по стройовій частині) №2717 від 25.12.2024 року; Витягу з наказу начальника Лугансько-Павлоградського ЗВВСП (по стройовій частині) №2718 від 25.12.2024 року; Витягу з наказу начальника Лугансько-Павлоградського ЗВВСП (по стройовій частині) №354 від 26.11.2025 року. 
При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника; ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню ОСОБА_2 нових правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Судом роз`яснюється, що згідно з ч.1. ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується, зокрема, подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Крім того, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605 грн. 60 коп..
На підставі викладеного, керуючись ст.40-1, ч. 3 ст. 172-20, ст. ст. 251, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

визнати виннимвідповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Отримувач: ГУК у Дн-кій обл/м.Син/21081100, Код ЄДРПОУ: 37988155, Банк: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UA258999980313040106000004587, код класифікації доходів бюджету: 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та інші санкції). 
Стягувач:  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави в особі : Стягувач : Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ст. 308 цього Кодексу, у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.
Строк пред`явлення постанови до виконання – три місяці.

 Суддя	  С. А. Форощук