Справа № 533/69/26
Провадження № 2-о/533/16/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Козельщинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - Оксенюк М. М.,
за участі: секретаря судового засідання – Шуліки Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новогалещинська селищна рада, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

У С Т А Н О В И В

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Козельщинського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Заяву обґрунтувала тим, що вона з 1996 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час спільного проживання однією сім`єю вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , помер.
Далі заявник зазначила, що підтвердження факту шлюбних відносин їй необхідно для оформлення спадщини.
Просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , без реєстрації шлюбу у період 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 21.01.2026 року відкрито провадження у справі окремого провадження та призначено до розгляду по суті.
Окрім цього залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .
Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням письмових доказів які містяться в матеріалах справи.
Заінтересована особа Новогалещинська селищна рада у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечує (а.с.83).
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Окрім цього, ОСОБА_2 зазначила, що є рідною сестрою покійного ОСОБА_3 , а також підтвердила, що її брат дійсно проживав однією сім`єю з позивачкою ОСОБА_1 з 2004 року до дня його смерті, заяву заявника підтримує в повному обсязі (а.с.86).

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, встановив наступне.
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.
Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої Василівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживала з 1996 року разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 а/з №09 від 05.10.2015 за однією адресою в с. Гайове Козельщинського району Полтавської області, і вели спільне господарство (а.с.15).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6).
Факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з вересня 2004 року по день його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується світлинами, копіями квитанцій про сплату за спожиту електричну енергію за 2010-2015 роки (а. с. 60-77).
Окрім цього, як вбачається із довідки Василівської сільської ради Козельщинського району від 19.11.2015, заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно з 1996 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство до дня смерті останнього за адресою: с. Гайове Козельщинського району Полтавської області (а.с. 15).
За життя ОСОБА_3 заповіти не посвідчувалися (а.с. 13, 29).
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджують факт спільного проживання більше п`яти років однією сім`єю. 
Звертаючись до суду з цим позовом, заявник ОСОБА_1 вказала, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлим необхідно для оформлення спадщини.
Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
За змістом частини другої 315 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав заявника.
За змістом ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16, провадження №61-21748св18.
Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі i застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки
сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.
Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Позицією Великої Палати Верховного суду у справі №320/948/18 від 10.04.2019 року, визначено право на звернення в суд із заявою про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки; іншого порядку їх встановлення не передбачено; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.
Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.
Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Отже, за таких обставин, розглянувши справу повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи та приймаючи до уваги визнання факту заінтересованою особою, яка є рідною сестрою померлому про проживання заявниці ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 2004 року по день його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд приходить до висновку про задоволення даної заяви.
Керуючись ст. 247, 263, 265, 315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новогалещинська селищна рада, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене впродовж тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.
Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. М. Оксенюк