ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
18 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 643/3747/25
провадження № 22-ц/818/870/26 
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Яцини В.Б., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря – Муренченко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2025 року, постановлене суддею Тимош О.М.,
В С Т А Н О В И В :
У березні 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» в особі свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за заявою-договором №604/4507098-СК від 16.03.2018 у сумі 138 434,49 грн, з яких: 90 251,74 грн – заборгованість по тілу кредиту; 48 182,75 грн – заборгованість по відсоткам. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.03.2018 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №604/4507098-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до заяви-договору №604/4507098-СК позивач надав позичальнику кредитну лінію зі строком користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк у сумі 94 800,00 грн з процентною ставкою за користування кредитом: з 16.03.2018 по 31.01.2019 -39,60%; з 01.02.2019 – 43,20%.
Згідно з умовами заяви-договору, підписавши Договір позичальник акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на вебсайті банку, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов Договору, погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що йому надаються у зв`язку із обраним Пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднанням до Договору шляхом підписання цієї Заяви-договору, встановлюється відповідно до умов Договору та залежить від типу обраного ним Пакету послуг та кредитного продукту. Крім того, підписавши зазначену Заяву-договір №604/4507098-СК від 16.03.2018, позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в Заяві-договорі, підтвердив факт ознайомлення, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку та надав свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Заява-договір є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних засобів. Порядок повернення заборгованості за кредитною лінією щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 5% від суми заборгованості (не менше 100,00 грн, але не більше залишку заборгованості).
Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Внаслідок чого станом на 19.02.2025 утворилася заборгованість за Заявою?Договором №604/4507098-СК від 16.03.2018 у сумі 138 434,49 грн, з яких: 90 251,74 грн – заборгованість по тілу кредиту; 48 182,75 грн – заборгованість по відсоткам.
Заочним рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2025 року у задоволенні позовної заяви Акціонерного Товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, вирішити питання щодо судових витрат. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 є необгрнутованим, оскільки спір виник між іншими сторонами, а відтак кожна фінансова установа має власні шаблони кредитних договорів та документів, на підставі яких видаються кредитні кошти. Вказує, що Публічна пропозиція та Тарифи Банку досі зберігаються на офіційному сайті Банку, в розділі «Архіви» і є чітко визначеними на момент укладення Заяви- договору. Так, на момент укладення договору використовувалась конкретна редакція Публічної пропозиції, затверджена рішенням Правління АТ «ТАСКОМБАНК», Протокол №04-01 від 27 січня 2017 року. Та конкретні Тарифи Банку, затверджені засіданням тарифного комітету AT «ТАСКОМБАНК», додаток №1 до Протоколу №4-1 від 25.01.2018, та введені в дію від 02.02.2018 року. Відповідно до Заяви-договору від 16.03.2019 №604/4507098-СК Відповідачка акцептувала Публічну пропозицію AT «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua ) і беззастережно приєднуюсь до умов Договору. Згодна, що дана Заява-договір, а також Тарифи банку є невід`ємними частинами Договору. Таким чином, Сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру, підстав і порядку нарахування процентів. Щодо висновків суду першої інстанції, що оскільки у заяві-договорі процентна ставка не зазначена, а зазначена в паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем то суд відмовляє у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по відсоткам, а внесені боржником в рахунок погашення відсотків за користування кредитом суд вважає за потрібне зарахувати на погашення тіла кредиту. Позивач стверджує, що його діяльність та підготовлені документи повністю відповідають вимогам Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема вимог ст.68, де зазначено, що банки зобов`язані вести бухгалтерський облік та складати фінансову звітність відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та міжнародних стандартів фінансової звітності. Також, правовою основою в діяльності Банку дотримання вимог викладених в Постановах Правління Національного Банку України від 11.09.2017 №89 Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку. Зазначає, що розрахунок заборгованості та виписка з клієнтських рахунків, сформована відповідно до норм діючого законодавства України є належним доказом по справі, оскільки є первинними документами, які підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, та є належним доказом існування саме вказаної суми боргу.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2018 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №604/4507098-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (т.1 а.с.12).
В цей же день, ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» (т.1 а.с.13).
У Заяві-договорі зазначено, що відповідач підписуючи зазначену заяву підтверджує, що ознайомлений зі змістом Публічної пропозиції АТ "ТАСКОМБАНК" та зобов`язується його виконувати, з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, розміром гарантованої суми відшкодування за вкладами та умовами, за яких ФГВФО не відшкодує кошти відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які розміщені на офіційному вебсайті ФГВФО.
Відповідно до умов Заяви-договору банк відкрив клієнту поточний рахунок у гривні з оформленням платіжної картки «Велика П`ятірка» з сумою кредитного ліміту у розмірі 90 000,00 грн.
До позову банком долучено Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (затверджена рішенням правління АТ «ТАСКОМБАНК» №04-1 від 27.01.2017); Пакет послуг «Кредитка» Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування; Тарифи по обслуговуванню фізичних осіб за пакетом «Weekend card», які не підписані відповідачем (т.1 а.с.15-136,137-138, 139-140).
Згідно з наданою банком випискою вбачається рух коштів по особовому рахунку з 16.03.2018 по 20.02.2025 (т.1 а.с.147-250, т.2 а.с.1-12).
21.10.2024 банк направив відповідачу повідомлення-вимогу №188955/70 про дострокове повернення кредиту, однак відповідач не погасив заборгованість (т. 2 а.с. 13).
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №604/4507098-СК від 16.03.2018, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , розмір заборгованості складає 138 434,49 грн, з яких: 90 251,74 грн – заборгованість по тілу кредиту; 48 182,75 грн – заборгованість по відсоткам (т.1 а.с.141-146).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Заявляючи позовні вимоги, АТ «Таскомбанк» посилалося на те, що 16.03.2018 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №604/4507098-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження умов договору АТ «Таскомбанк» надало до суду копію Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (затверджена рішенням правління АТ «ТАСКОМБАНК» №04-1 від 27.01.2017); Пакет послуг «Кредитка» Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування; Тарифи по обслуговуванню фізичних осіб за пакетом «Weekend card» (т.1 а.с.15-136,137-138, 139-140).
Відповідно до змісту заяви-договору, підписавши даний договір відповідач підтвердила достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в заяві-договорі, та в офіційних документах, наданих позичальником банку; повідомила про відсутність наміру здійснювати угоди за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб, засвідчила відсутність можливості вирішального впливу збоку інших осіб на проведення позичальником фінансових операцій; погодилася з тим, що Тарифи банку разом з цією заявою-договором становлять договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами; підчас укладання договорів і додаткових угод до них банк і клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені банку, як зроблені за допомогою засобів копіювання; підтвердила, що ознайомлена зі змістом договору банківського обслуговування, зокрема з термінами публічні особи їх пов`язані та близькі особи, кінцевий бенефіціарний власник (контролер), та зобов`язалася їх виконувати.
Разом з тим, на думку колегії судів, вищевказані документи не підтверджують наявність між сторонами домовленості щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, а також наявність заборгованості у розмірі, визначеному позивачем.
Так, у заяві-договорі зазначено, що відповідач акцептує публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №604/4507098-СК, і беззастережно приєднується до умов договору. Позичальник згодна з тим, що дана заява-договір, а також Тарифи банку є невід`ємними частинами договору.
Втім, з матеріалів справи убачається, що ні Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика П`ятірка»), Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування, ні Витяг з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не містять підпису позичальника.
Заява-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №604/4507098-СК містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_3 , її контактну інформацію. Сама ж заява-договір не містить жодних даних про умови кредитування. Зокрема, вона не містить відомостей щодо розміру процентів за користування кредитними коштами або будь-які інші умови договору.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №604/4507098-СК від 16.03.2018, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , розмір заборгованості складає 138 434,49 грн, з яких: 90 251,74 грн – заборгованість по тілу кредиту; 48 182,75 грн – заборгованість по відсоткам (т.1 а.с.141-146).
Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона- підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ«Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За правилами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначалось вище, у заяві-договорі від 16.03.2018 року процентна ставка за користування кредитними коштами взагалі не зазначена.
Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, окрім тіла кредиту, стягнути також складову його повної вартості, а саме: заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.03.2018 року, посилався на Витяг з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика П`ятірка»), Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування, як на невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика П`ятірка»), Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу, як позичальнику, Тарифи та умови обслуговування, відсутність у заяві-договорі домовленості сторін про розмір та сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи та умови обслуговування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика П`ятірка»), наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві-договорі, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17).
Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суду потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
За таких обставин, не можна вважати, що зазначені умови кредитування у наданому банком Паспорті споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», сторонами узгоджені як конкретні умови кредитування.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено факт погодження всіх істотних умов договору із відповідачем, та обґрунтованості розрахунку заборгованості.
Так, зі змісту позову убачається, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 138 434,49 грн, з яких: 90 251,74 грн – заборгованість по тілу кредиту; 48 182,75 грн – заборгованість по відсоткам.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що частина коштів у загальному розмірі 162 723,42 грн. була безпідставно зарахована банком на погашення заборгованості по нарахованим відсоткам.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оскільки сторони у кредитному договорі не передбачили нарахування з позичальника відсотків у розрахованому позивачем розмірі, то цю суму слід зарахувати на погашення основної суми кредиту.
Оскільки розмір сплачених процентів у сумі 162 723,42 грн перевищує суму заборгованості, яку просить стягнути позивач, колегія суддів вважає, що відповідач виконав свої зобов`язання перед банком, повернувши у повному розмірі надані Банком кредитні кошти.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» – залишити без задоволення.
Заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий –        Н.П. Пилипчук

Судді –        В.Б. Яцина

О.Ю. Тичкова