УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 287/2084/25	  	Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.	
Категорія 294	  	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року	м. Житомир	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу захисника Максименко Юлії Петрівни в інтересах  ОСОБА_1  на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2026 року до Житомирського апеляційного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Максименко Юлії Петрівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення.
Захисник Максименко Ю.П. в апеляційній скарзі не погодилася з винесеною постановою, вважаючи її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом належним чином не з`ясовано обставин справи, тому постанова суду є неправомірною та підлягає скасуванню. 
Захисник зазначила, що нею 12.11.2026 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Про винесену постанову вона дізналася лише 23.11.2025 року, коли таке судове рішення надійшло до електронного кабінету ЄСІТС «Електронний суд», до того спроби дізнатися нову дату судового засідання, або ж про розгляд справи не увінчались успіхом, оскільки на дзвінки до приймальні судді Винар Л.В. їй відповідали, що справа ще в суді, тому потрібно очікувати. Відтак, Максименко Ю.П. не знала, чи розглянуто її клопотання, чи відкладено розгляд справи, тому не мала можливості оперативно в установлений строк реагувати та подати апеляційну скаргу.
ОСОБА_2 вказала, що 02.12.2025 року було направлено формальну апеляційну скаргу для поновлення строку подачі апеляції після пропуску 10-денного строку, а підготовка повноцінної апеляційної скарги займає значну кількість часу, враховуючи відключення світла. Натомість, 23.12.2025 року в підсистемі «Електронний суд» захисником було отримано постанову про відмову у поновленні строку і, відповідно, у відкритті. 12.01.2026 року захисником повторно подано апеляційну скаргу з поновленням строку на оскарження, проте її було повернуто через те, що апеляційна скарга надійшла у форматі PDF без ЕЦП відправника, проте, 12.01.2026 року апеляційна скарга з додатками направлялася до Олевського районного суду з нанесеними ЕЦП, про що додаються докази. 
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Максименко Ю.П. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Перевіривши доводи захисника щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення клопотання немає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови суддів справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
З матеріалів справи встановлено наступне.
Як ОСОБА_1 , так і його захисник були обізнані про дату та час судового розгляду, призначеного на 12 листопада 2025 року. У день розгляду справи захисником до суду подано клопотання про відкладення судового розгляду, у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях (а.с. 68-69), ОСОБА_1 в судове засідання теж не з`явився.
Разом з тим, подання клопотання про відкладення розгляду справи не створювало перешкод для подальшого з`ясування результатів судового засідання. Сторона мала реальну можливість у розумний строк поцікавитися результатами розгляду клопотання та постановленого рішення, у тому числі шляхом звернення до суду та отримання копії постанови. Належних заходів для цього не вжито, а доказів звернення до суду для з`ясування результатів розгляду клопотання захисником не надано та матеріали справи не містять.
Посилаючись на отримання копії постанови захисником в електронному кабінеті ЄСІТС «Електронний суд» 23 листопада 2025 року, ОСОБА_1 02 грудня 2025 року (на 10 день після отримання копії постанови захисником та на 32 день після винесення рішення) було подано, як зазначає адвокат Максименко Ю.П., «формальну апеляційну скаргу для поновлення строку подачі апеляції…, а підготовка повноцінної апеляційної скарги займає значну кількість часу, враховуючи постійні відключення світла». 
Однак, законодавцем надано саме 10-денний строк на апеляційне оскарження постанови суду, який передбачає подання обгрунтованої апеляційної скарги.
22 грудня 2025 року Житомирським апеляційним судом було винесено постанову про повернення апеляційної скарги, оскільки вона містить обґрунтоване клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, натомість сама скарга такого обґрунтування не містить. Апеляційний суд звернув увагу апелянта, що останній безумовно обізнаний з винесенням щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що не перешкоджає йому особисто або через свого представника звернутися до суду першої інстанції з клопотанням щодо отримання повного тексту оскаржуваної постанови, ознайомленням з матеріалами справи, тощо. 23 грудня 2025 року постанова апеляційного суду у підсистемі «Електронний суд» була доставлена захиснику Максименко Ю.П.
12 січня 2026 року (через 62 дні після винесення постанови судом першої інстанції, через 51 день після отримання копії постанови в підсистемі «Електронний суд» та через 21 день після отримання постанови апеляційного суду щодо відсутності обгрунтування апеляційної скарги), адвокатом Максименко Ю.П. повторно подано апеляційну скаргу, яка надійшла до апеляційного суду без ЕЦП та 21 січня 2026 року постановою апеляційного суду була знову повернута особі, яка її подала.
23 січня 2026 року захисник Максименко Ю.П. вчергове подала апеляційну скаргу, в якій додатково вказала, що 12 січня 2026 року направила до Олевського районного суду апеляційну скаргу з ЕЦП, проте Житомирським апеляційним судом її було повернуто через відсутність ЕЦП. Адвокат надала як доказ на підтвердження надсилання 12 січня 2026 року апеляційної скарги з ЕЦП скрин з електронної скриньки GMAIL із зображенням, зокрема, дати відправки листа – 12 січ.23:53, вкладених файлів 5: «картка руху доку…», «Договір Ковальч…», «картка руху доку…», «Апеляційна скар…», «Ордер, свідоцтв…», проте із наданого зображення неможливо встановити підписання документів ЕЦП.
В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 від 26 квітня 2007 року у справі Олександр Шевченко проти України та Трух проти України (ухвала) від 14 жовтня 2003 року). При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення. Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).
Крім того, суд враховує, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 12.11.2025 року вже двічі була предметом розгляду судом апеляційної інстанції та воно не було задоволене судом.
Апеляційний суд зауважує, що недоліки оформлення попередніх апеляційних скарг з вини апелянта не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції через такий тривалий проміжок часу.
Сторона захисту впродовж 22 днів не цікавилася рухом справи в суді першої інстанції та результатом розгляду клопотання про відкладення розгляду справи, після отримання копії постанови ще за 10 днів не обгрунтувала апеляційну скаргу, посилаючись на перебої зі світлом. Повторно подала апеляційну скаргу через 62 дні після винесення постанови судом першої інстанції, через 51 день після отримання копії постанови в підсистемі «Електронний суд» та через 21 день після отримання постанови апеляційного суду щодо відсутності обгрунтування апеляційної скарги, тобто захисник Максименко Ю.П. впродовж 51 дня обгрунтовувала апеляційну скаргу. При цьому, вона була надіслана до суду неналежно оформленою (була надіслана електронною поштою без ЕЦП). І лише на 73 день після винесення постанови та на 62 день з дати отримання захисником копії постанови адвокатом Максименко Ю.П. було подано належним чином оформлену апеляційну скаргу.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, невід`ємно притаманний праву Конвенції про захист прав людини та основних свобод і праву Європейського Співтовариства: право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами перегляду справи по суті доводів апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Максименко Юлії Петрівни, в інтересах ОСОБА_1 , у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук