ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВА УХВАЛА
 03 квітня 2026 року 	Справа № 903/252/25	

Суддя господарського суду Волинської області Гарбар І.О., вивчивши матеріали заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" про ухвалення додаткового рішення по справі №903/252/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:
06.03.2025 до Господарського суду Волинської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" (далі – ТОВ "Спецкомунтех", кредитор) надійшла заява про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмежено відповідальністю "Венагро" (далі – ТОВ "Венагро", боржник), обґрунтована невиконанням грошового зобов`язання після настання встановленого строку.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.03.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро".
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.07.2025, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Венагро"; визнано вимоги ініціюючого кредитора – ТОВ "Спецкомунтех" до ТОВ "Венагро" на загальну суму 1 325 215,47 грн та зобов`язано розпорядника майна включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 96 224,00 грн - вимоги першої черги, 1 228 991,47 грн - вимоги четвертої черги; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Венагро", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Сокотуна В.А.
Постановою Верховного суду від 04.02.2026 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.07.2025 у справі №903/252/25 скасовано. Справу № 903/252/25 в скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.
26.02.2026 матеріали справи №903/252/25 повернулися до Господарського суду Волинської області.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2026 справу розподілено судді Гарбару І.О.
Ухвалою Господарського суду від 02.03.2026 справу №903/252/25 в скасованій частині прийнято до свого провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 17 березня 2026 року о 10:30 год. Запропоновано ініціюючому кредитору та боржнику в строк до 10.03.2026 надати суду письмові пояснення з врахування вказівок, викладених у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.02.2026 у справі №903/252/25.
Ухвалою суду від 17.03.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Венагро» (45263, Луцький р-н, сел. Олика, вул. Івана Франка, 14; код ЄДРПОУ 41514375).
23.03.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" сформував в системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" понесені останнім судові витрати у розмірі: 
-627 061,14 грн. (витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі);
-36 336,00 грн. (судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.07.2025 у справі № 903/252/25); 
-48448,00 грн. (судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 у справі № 903/252/25).
Ухвалою суду від 24.03.2026 прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" про ухвалення додаткового рішення. Розгляд заяви здійснювати без виклику (повідомлення) учасників справи. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" надати до суду в строк до 30.03.2026 письмові пояснення/заперечення щодо поданої ТОВ "Венагро" заяви, з доказами їх направлення.
30.03.2026 представник ТОВ "Спецкомунтех" сформував в системі «Електронний суд» заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких вказав, що відсутні правові підстави для здійснення розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу як в суді першої, так і в судах апеляційної та касаційної інстанцій. Відповідно відсутні підстави й для винесення додаткової постанови. У випадку якщо суд все ж таки прийде до висновку про наявність підстав для розподілу понесених витрат на професійну правничу допомогу просить суд зменшити його до загальної суми в розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Щодо витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної та касаційної інстанції в розмірі 84784,00 грн, судом враховано наступне.
Згідно зі статтею 315 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову, у якій має бути зазначено, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, суд касаційної інстанції, здійснює новий розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування чи зміну остаточного судового рішення суду першої (апеляційної) інстанції, прийнятого по суті заявлених вимог. При цьому, у випадках скасування касаційним судом рішення суду першої інстанції або постанови апеляційної інстанції з переданням справи на новий розгляд, судові витрати у справі, в тому числі й судовий збір, сплачений за подання апеляційної чи касаційної скарги, підлягають розподілу господарським судом, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду справи.
Враховуючи те, що судові рішення судів попередніх інстанцій були скасовані, а справа передана на новий розгляд до місцевого господарського суду, розподіл судових витрат у справі, в тому числі, й сплаченого за подання апеляційних та касаційних скарг у справі, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Таким чином, враховуючи положення ст. 129 ГПК України понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Венагро» суми сплаченого судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги покладаються на ініціюючого кредитора в розмірі 84784,00 грн, в т.ч.: за подання апеляційної скарги до ПЗАГС в розмірі 36336,00 грн та касаційної скарги до ВС в розмірі 48448,00 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 627061,14 грн, судом враховано наступне.
Як слідує з матеріалів справи, 19.08.2025 між ТОВ "Венагро" ("Клієнтом" або "Замовником") та Адвокатським об`єднанням "Арцінгер" ("АО "Арцінгер" або "Виконавець") укладено Договір про надання правничої допомоги № 6893 ("Договір"). 
Для надання правової допомоги саме у Справі, ТОВ "Венагро" та АО "Арцінгер" 19.08.2025 уклали Додаток № 2 до Договору ("Додаток № 2"), яким погодили обсяг правової допомоги та її вартість. 
Згідно з підпунктом 2.1. Додатку № 2, сторони погодили надання АО "Арцінгер" ТОВ "Венагро" правової допомоги у вигляді правового супроводу/надання правової (правничої) допомоги Клієнту в процедурі банкрутства та ліквідації ТОВ "Венагро" у справі № 903/252/25:
-представництво Замовника під час усіх судових засідань в судах усіх інстанцій у Справі та в усіх інших справах, які мають розглядатися у межах Справи; 
-підготовка та подання в інтересах Замовника усіх необхідних процесуальних документів у справі(ах): позови, відзиви, відповіді на відзиви, заперечення на відповідь на відзив, додаткові, письмові пояснення, клопотання, заяви, звернення, скарги, апеляційні/касаційні скарги, відзиви на скарги тощо; 
-представництво Замовника на зборах кредиторів і засіданнях комітету кредиторів Замовника; 
-здійснення моніторингу та контролю за виконанням арбітражним керуючим своїх функцій в Справі, забезпечення контролю за належним виконанням арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків, повноважень, які передбачені положеннями Кодексу України з процедур банкрутства; 
-проведення аналізу правових підстав заявлених вимог кредиторів Замовника та розробка правових позицій щодо визнання недійсними правочинів, які були укладені Замовником з іншими кредиторами до відкриття провадження у справі про банкрутство (у разі необхідності); 
-ініціювання нових справ щодо визнання недійсними правочинів у межах Справи (у разі необхідності); 
-консультування й представництво Замовника у випадку оскарження ухвали про порушення провадження в справі про банкрутство; 
-заперечення проти можливих безпідставних кредиторських вимог афілійованих із Замовником кредиторів;
-супроводження продажу виявлених активів Замовника на аукціоні (оцінка, продаж); -
-здійснення усних та письмових консультацій в питанні взаємовідносин сторін/ учасників в межах справи про банкрутство Замовника, зокрема, арбітражного керуючого, кредиторів;
-вчинення інших дій, необхідних для надання правової допомоги, передбачених цим Договором та чинним законодавством України. 
Відповідно до підпункту 4.1 Додатку № 2 сторони погодили, що розмір винагороди за Договором складається з щомісячної плати (Основна винагорода) та додаткових винагород, які підлягають оплаті тільки під час дії цього Договору, якщо інше прямо не передбачене його умовами. 
Згідно з підпунктом 4.2. Додатку № 2 розмір Основної винагороди Виконавця за цим Договором визначається з урахуванням сум податків/обов`язкових платежів. 
Розмір щомісячної плати (Основної винагороди) за Послуги, передбачені у розділі 2 Додатку № 2, становить 1500,00 євро на місяць в еквівалентній сумі гривні. 
Згідно зі звітом погодинної роботи юристів (є додатком № 2 до виставлених АО "Арцінгер" рахунків-фактур), адвокати Тищенко А.В. та Головко Ю.А. надали ТОВ "Венагро" професійну правничу допомогу в обсязі, передбаченому Додатком № 2. 
Зокрема, адвокати: 
-складали процесуальні документи, що необхідні для представництва Клієнта (позов, письмові пояснення та інші необхідні процесуальні документи); 
-брали участь у судових засіданнях.
Адвокати Тищенко А.В. та Головко Ю.А. здійснювали представництво ТОВ "Венагро" на підставі ордерів.
Протягом строку дії Договору АО "Арцінгер" виставлено ТОВ "Венагро" такі рахунки фактур ("Рахунки"): 
-22.10.2025 рахунок-фактуру № 6893/01-1 на суму 87 251,76 грн; 
-22.10.2025 рахунок-фактуру № 6893/01-2 на суму 87 251,76 грн; 
-05.12.2025 рахунок-фактуру № 6893/02-1 на суму 88 607,52 грн;
-05.12.2025 рахунок-фактуру № 6893/03-1 на суму 88 607,52 грн; 
-11.02.2026 рахунок-фактуру № 6893/04-1 на суму 92 253,06 грн; 
-11.03.2026 рахунок-фактуру № 6893/05-1 на суму 91 869,48 грн;
-23.03.2026 рахунок-фактуру № 6893/06-1 на суму 91 220,04 грн. 
Щодо виконаних робіт по даних рахунках:
В рахунок-фактури № 6893/01-1 від 22.10.2025 на суму 87251,76 грн та № 6893/01-2 від 22.10.2025 на суму 87251,76 грн не вказано деталізацію виконаних робіт, за що саме нараховано витрати адвоката.
Щодо рахунку-фактури № 6893/02-1 на суму 88 607,52 грн:
Дата	Виконані роботи	Час	
Група	Радник	 	
Тищенко Андрій Васильович	Ставка 360,00 Євро/год	
05.10.2025	Підготовка додаткових письмових пояснень ТОВ "Венагро" щодо апеляційної скарги ТОВ "Венагро" у справі №903/252/25 за заявою ТОВ "Спецкомунтех" про відкриття провадження про банкрутство ТОВ "Венагро"	3,33	
06.10.2025	Представництво інтересів ТОВ "Венагро" у Північно- західному апеляційному господарському суді під час розгляду справи №903/252/25 за заявою ТОВ "Спецкомунтех" про відкриття провадження про банкрутство ТОВ "Венагро"	1,33	
15.10.2025	Фіналізація проекту касаційної скарги ТОВ "БК "Борей" на постанову Північно-західного апеляційного господарського Суду від 24.09.2025 та рішення Господарського суду Волинської області від 04.07.2025 у справі № 903/558/25. Організація подання касаційної...	5,50	
16.10.2025	Вивчення поданих від кредиторів заяв та клопотань по справі № 903/252/25 та підготовка правової позиції для представлення інтересів клієнта у справі № 903/252/25	1,50	
Всього годин по працівнику:	11,66	
Всього по працівнику:	4 197,60 Євро	
група	Юрист	 	
Головко Юрій Анатолійович	Ставка 260,00 Євро/год	
09.10.2025	Телефонні консультації з клієнтом щодо стану справ.	0,50	
15.10.2025	Проведення телефонних консультацій з клієнтом щодо справи № 903/252/25	0,83	
15.10.2025	Вивчення поданих арбітражним керуючим заяв про розгляд кредиторських вимог, підготовка клопотань про пов`язаність кредиторів та стратегії поведінки в судовому засіданні по справі № 903/252/25	2,00	
16.10.2025	Участь у судовому засіданні у справі № 903/252/25	1,00	
16.10.2025	Вивчення поданих від кредиторів заяв та клопотань по справі № 903/252/25 та підготовка правової позиції для представлення інтересів клієнта у справі № 903/252/25	2,00	
27.10.2025	Розробка стратегії для касаційної скарги у справі № 903/252/25	1,00	
28.10.2025	Написання касаційної скарги у справі № 903/252/25	7,00	
29.10.2025	Написання касаційної скарги по справі № 903/252/25	5,00	
30.10.2025	Написання та подання касаційної скарги у справі № 903/252/25	5,00	
31.10.2025	написання скарг до ДПС та БЕП по ТОВ "Веставтотрейд" та ТОВ "Вестоілтрейд"	3,00	
Всього годин по працівнику:	27,33	
Всього по працівнику:	7105,80 Євро	
Всього по працівниках:	11303,40 Євро	

Щодо рахунок-фактуру № 6893/03-1 від 05.12.2025:

Дата	Виконані роботи	Час	
Група	Юрист	 	
Головко Юрій Анатолійович	Ставка 260,00 Євро/год	
05.11.2025	Підготовка клопотання про пов`язаність осіб по справі № 903/252/25	2,00	
06.11.2025	Участь у судовому засіданні по справі № 903/252/25	2,50	
11.11.2025	підготовка та фіналізація скарг до ГУ ДПС та БЕП, щодо ТОВ "Веставтотрейд" та ТОВ "Вестоілтрейд", формування додатків	5,00	
24.11.2025	Підготовка клопотання про витребування первинної документації у Кредитора ТОВ "Вестоілтрейд" у справі № 903/252/25	2,00	
27.11.2025	Участь у судовому засіданні по справі № 903/252/25	2,50	
27.11.2025	Підготовка заяви про відвід судді у справі № 903/252/25	4,50	
Всього годин по працівнику:	18,50	
Всього по працівнику:	4 810,00 Євро	
Група	Помічник юриста	 	
Ковпак Назарій Костянтинович	Ставка 160,00 Євро/год	
12.11.2025	Підготовка клопотань про ознайомлення з технічним записом для усіх засідань.	1,00	
Всього годин по працівнику:	1,00	
Всього по працівнику:	160,00 Євро	
Всього по працівниках:	4970,00 Євро	

По рахунку-фактури № 6893/04-1 від 11.02.2026 на суму 92 253,06 грн:
Дата	Виконані роботи	Час	
Група	Радник	 	
Тищенко Андрій Васильович	Ставка 360,00 Євро/год	
17.12.2025	Представництво інтересів ТОВ "Венагро" у Касаційному господарському суді під час розгляду справи № 903/252/25	0,83	
Всього годин по фахівцю:	0,83	
Всього по фахівцю:	298,80 Євро	
Група	Юрист	 	
Головко Юрій Анатолійович	Ставка 260,00 Євро/год	
01.12.2025	Підготовка до участі у судовому засіданні по справі № 903/252/25	4,00	
02.12.2025	Участь у судовому засіданні у справі № 903/252/25	2,50	
17.12.2025	Участь у судовому засіданні в касаційному господарському суді у справі № 903/252/25	1,50	
Всього годин по фахівцю:	8,00	
Всього по фахівцю:	2 080,00 Євро	
Разом по фахівцях:	2378,80 Євро	

По рахунку-фактури № 6893/05-1 від 11.03.2026 на суму 91 869,48 грн:

Дата	Виконані роботи	Час	
Група	Радник	 	
Тищенко Андрій Васильович	Ставка 360,00 Євро/год	
15.01.2026	Фіналізація проекту додаткових пояснень ТОВ "Венагро" до касаційної скарги у справі № 903/252/25	1,50	
21.01.2026	Представництво інтересів ТОВ "Венагро" у Верховному суді під час розгляду касаційної скарги ТОВ "Венагро" у справі № 903/252/25	1,10	
Всього годин по фахівцю:	2,60	
Всього по фахівцю:	936,00 Євро	
Група	Юрист	 	
Головко Юрій Анатолійович	Ставка 260,00 Євро/год	
12.01.2026	Підготовка додаткових письмових пояснень до касаційної скарги на вимогу суду у справі № 903/252/25	4,00	
21.01.2026	Участьу судовому засіданні у КГС ВС по справі № 903/252/25	1,30	
29.01.2026	Участь у судовому засіданні у ГСВО у справі № 903/252/25	2,00	
Всього годин по фахівцю:	7,30	
Всього по фахівцю:	1 898,00 Євро	
Разом по фахівцях:	2834,00 Євро	

По рахунку-фактури № 6893/06-1 від 23.03.2026 на суму 91 220,04 грн:
Дата	Виконані роботи	Час	
Група	Радник	 	
Тищенко Андрій Васильович	Ставка 360,00 Євро/год	
02.02.2026	Фіналізація проекту додаткових пояснень до касаційної скарги ТОВ "Венагро" у справі №903/252/25	0,33	
04.02.2026	Представництво інтересів ТОВ "Венагро" у Верховному Суді під час розгляду касаційної скарги ТОВ "Венагро" у справі 903/252/25	1,33	
Всього годин по фахівцю:	1,66	
Всього по фахівцю:	597,60 Євро	
Група	Юрист	 	
Головко Юрій Анатолійович	Ставка 260,00 Євро/год	
02.02.2026	Внесення коригувань до додаткових письмових пояснень до касаційної скарги ТОВ "Венагро" у справі №903/252/25	1,60	
04.02.2026	Представництво інтересів ТОВ "Венагро" у Верховному Суді під час розгляду касаційної скарги ТОВ "Венагро" у справі 903/252/25	1,33	
Всього годин по фахівцю:	2,93	
Всього по фахівцю:	761,80 Євро	
Разом по фахівцях:	1359,40 Євро	

Таким чином, заявник доводить, що розмір наданої правової допомоги відповідно до виставлених Рахунків становить 627061,14 грн.
ТОВ "Венагро" здійснено часткову оплату у розмір 351718,56 грн, що підтверджується платіжними інструкціями. 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Ця позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
При цьому, суд зазначає, що додаткове рішення (ухвала) є засобом доповнення змісту рішення суду, тобто виправлення його неповноти при незмінності усього змісту. Унормовані названою статтею процесуального закону підстави для його ухвалення є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.
За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у пункті 49 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі №242/4741/16-ц).
Сторонами договору про надання правової допомоги визначено розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати, так/або фіксованого розміру), що, в свою чергу, відповідає правовій позиції Верховного Суду, котра сформована у Постанові від 06 березня 2019 року по справі №922/1163/18.
У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
ТОВ «Спецкомунтех» заперечив проти заявленого ТОВ «ВЕНАГРО» розміру витрат на професійну правову допомогу, обґрунтовуючи тим, що заявлених розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим, неспівмірним із ступенем складності справи. Вказує, що заявником долучено два рахунки (№6893/01-1 та №6893/01-02), датовані 22.10.2025, на суму 1500,00 Євро кожен із зазначенням «Юридично-консультаційні послуги» без відповідних деталізацій сум по таких рахунках. Для сторони, з якої намагаються стягнути вказані витрати невідомо, чому на встановлену Договором щомісячну плату Клієнтом виставлено два рахунки (при чому в один день) (адже, як зазначено вище, жодної деталізації ці рахунки не містять).
Звертає увагу на вимоги п.4.4. Додатку №2, відповідно до якого здійснення Виконавцем від імені Клієнта Витрат на суму більше 5000,00 грн. підлягають обов`язковому попередньому погодженню з Клієнтом. Однак представником ТОВ «ВЕНАГРО» не долучено жодного підтвердження/документу, які б свідчили про погодження таких витрат з Клієнтом. 
Відповідно до п.5.2. Додатку №2 надання правової допомоги Виконавцем та прийняття її Клієнтом підтверджується щомісячно шляхом підписання Сторонами Акта прийому-передачі наданих послуг. Однак подана заява не містить (у своїх додатках) жодного акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписаного сторонами, адже саме цей акт свідчить про факт надання таких послуг однією стороною (виконавцем робіт/послуг) та прийняттям/погодженням таких послуг іншою стороною (замовником робіт/послуг). 
Щодо «деталізованих» заявником рахунків-фактур (долучених ним до заяви) необхідно зазначає, що рахунок-фактуру №6893/02-01 від 05.12.2025, який містить звіт погодинної роботи юристів: «27.10.2025 – Розробка стратегії для касаційної скарги у справі №903/252/25 – 1,00 год.; 28.10.2025 – Написання касаційної скарги у справі №903/252/25 – 7,00 год.; 29.10.2025 – Написання касаційної скарги по справі №903/252/25 – 5,00 год.; 30.10.2025 – Написання та подання касаційної скарги у справі №903/252/25 – 5,00 год.» Якщо підсумувати потрачений адвокатом час (а це 18 год.) та застосувати визначену у звіті ставку (360,00 Євро/год.), то написання та подання касаційної скарги у справі №903/252/25 «вартувало» Клієнту 6 480,00 ЄВРО! 
А стягнення витрат за такі виконані роботи, як-от: «Фіналізація проекту касаційної скарги ТОВ «БК «Борей» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 та рішення Господарського суду від 24.09.2025 у справі №903/558/25» взагалі є безпідставним, адже жодним чином не стосується справи, що розглядається. 
Вважає, що безпідставним є також стягнення витрат на «телефонні консультації з клієнтом», а також «написання скарг до ДПС та БЕП по ТОВ «Веставтотрейд» та ТОВ «Вестоілтрейд» (3 год.). Вказує, що такі робити, як «написання скарг до ДПС та БЕП по ТОВ «Веставтотрейд» та ТОВ «Вестоілтрейд» (але вже з іншим формулюванням: «підготовка та фіналізація скарг до ДПС та БЕП по ТОВ «Веставтотрейд» та ТОВ «Вестоілтрейд», формування додатків» (5 год.)) вже фігурують в іншому рахунку фактурі №6893/03-01 від 05.12.2025. 
Про «штучний» поділ/дублювання по суті однієї послуги, що пов`язана із підготовкою та поданням додаткових пояснень ТОВ «ВЕНАГРО» до касаційної скарги свідчить рахунок-фактура №6893/05-01 від 11.03.2026: «Фіналізація проекту додаткових пояснень ТОВ «Венагро» до касаційної скарги у справі №903/252/25 – 1,50 год.», «Підготовка додаткових письмових пояснень до касаційної скарги на вимогу суду у справі №903/252/25 – 4,00 год.» та рахунок-фактура №6893/06-01 від 23.03.2026: «Фіналізація проекту додаткових пояснень до касаційної скарги ТОВ «Венагро» у справі №903/252/25 – 0,33 год.», «Внесення коригувань до додаткових письмових пояснень до касаційної скарги ТОВ «Венагро» у справі №903/252/25 – 1,60 год.».
Звертає увагу Суду, що зі змісту долучених рахунків-фактур вбачається, що адвокат постійно вдається до «штучного» поділу послуг та дублювання по суті однієї послуги, пов`язаної з підготовкою та поданням одного і того ж процесуального документа. Відповідно, витрати на вказані послуги повинні обраховуватись як за одну. 
Таким чином, враховуючи обсяг наданих послуг, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі №903/252/25, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат ТОВ “ВЕНАГРО” на професійну правничу допомогу є завищеним та не співмірним із складністю справи та реально наданими послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг і тому просить Суд зменшити його до загальної суми в розмірі 10 000,00 грн.
Щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.
Частинами 1, 2 ст. 124 ГПК України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.124 ГПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У ГПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 124 ГПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 124 ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
ВС наголошує, що докази які стосуються розміру судових витрат подаються у суворо визначені кодексом строки: до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (ВС/КГС у справі №912/354/20 від 03.03.2021, №910/6360/20 від 13.05.2021).
Поряд з цим Суд звертає увагу, що Верховним Судом, зокрема у постановах від 08.06.2021 у справі № 910/3419/20, від 20.07.2021 у справі № 914/2531/19, від 16.04.2025 у справі № 904/142/22, від 14.05.2025 у справі № 903/753/22, від 11.02.2026 у справі № 910/7294/22, неодноразово зазначалося, що застосування частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зі змісту цієї процесуальної норми очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат (постанова ВС від 18 березня 2026 року cправа № 910/6986/21).
Отже, доводи ТОВ «Спецкомунтех» на те, що ТОВ «ВЕНАГРО» у першій заяві по суті спору не зазначив попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які він поніс або планує понести у зв`язку з розглядом справи, як на процесуальне порушення, заявник має не лише констатувати сам факт неподання такого розрахунку, а й навести конкретні обставини та аргументи, які свідчили б про те, що вказане вплинуло на своєчасність та повноту реалізації ним процесуальних прав, зокрема права своєчасно подати заперечення щодо розміру та співмірності заявлених до розподілу витрат. За відсутності такого обґрунтування наведене посилання дійсно зводиться до формального зауваження і саме по собі не підтверджує підстав для відмови у відшкодуванні судових витрат.
Ураховуючи наведене, сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
З огляду на те, що ТОВ «Спецкомунтех» не навів належних доводів і не обґрунтував, яким саме чином незазначення ТОВ «ВЕНАГРО» у першій заяві по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат позбавило його можливості належним чином підготуватися до спростування заявлених витрат, зокрема шляхом подання заперечень на заяву про їх розподіл, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відмови у розподілі судових витрат лише з огляду на зазначену обставину.
Одночасно Суд ураховує, що зі встановлених судами обставин убачається, що у першій заяві по суті спору порушив питання про розподіл судових витрат (відзив, який подано до суду першої інстанції ТОВ «ВЕНАГРО» 03.04.2025 було зазначено, що очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 42000,00 грн).
Як зазначає Верховний Суд у численних постановах, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Окрім того, судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Стосовно того, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, вже висловлювалася Велика Палата Верховного Суду (пункт 21 додаткової постанови від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтримала цей висновок.
Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена в постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 №925/1137/19).
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).
Згідно висновків, викладених Верховним Судом у п. 4.16. постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 “суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони” та “суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання” не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що “під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до висновків, які викладені в постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19: “Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції”.
У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція, що за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно підтверджені, має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.
В наступному ці висновки послідовно було підтверджено і в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (№ в ЄДРСР 87951334) Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:
1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);
2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28-29);
3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто, критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.
Разом з тим, акт надання послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Отже, суд має право покласти на відповідача лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).
Таким чином, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката суд застосовує низку критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність) та досліджує докази на підтвердження таких критеріїв.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка в кожному конкретному випадку (в кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, наданих на підтвердження понесення таких витрат, обсягу наданих послуг з професійної правничої допомоги, їх вартості, з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Отже, з урахуванням обставин справи, суд може обмежити заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на розумну необхідність таких витрат для конкретної справи.
З огляду на вказане вище у сукупності, а також враховуючи складність справи, надані адвокатами обсяги послуг, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 627061,14 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і неспівмірні з виконаною роботою у суді, складністю справи, наданими адвокатами обсягом послуг, витраченими ними часом на надання таких послуг, отже їх розмір є необґрунтованим, а їх стягнення з заявника становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат.
З огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду заявником документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, враховуючи характер спору, часткову оплату наданих послуг, клопотання представника ініціюючого кредитора про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись статтями 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНАГРО» на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, підлягають розподілу частково у сумі 350000,00 грн.
Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співмірні з виконаною роботою у суді.
Таким чином, вимоги заявника про стягнення з ТОВ "СПЕЦКОМУНТЕХ" понесених заявником судових витрат на правничу допомогу адвоката підлягає задоволенню частково в розмірі 350000,00 грн. В решті заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 13, 73-80, 123, 126, 129, 221, 236-240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
ВИРІШИВ:
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" про ухвалення додаткового рішення по справі №903/252/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" про банкрутство задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМУНТЕХ" (вулиця Карпенка Карого,10, місто Луцьк, 43005, код ЄДРПОУ 41898871) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" (вулиця Івана Франка,14, селище Олика, Луцький район, Волинська область, 45263, код ЄДРПОУ 41514375) 84784,00 витрат по сплаті судового збору (в т.ч.: за подання апеляційної скарги до ПЗАГС в розмірі 36336,00 грн та касаційної скарги до ВС в розмірі 48448,00 грн) та 350000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.
3. В решті вимог заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (п.1 ст.9 КУзПБ).
Відповідно до ч.4 ст.9 КУзПБ, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Повна ухвала суду підписана 03.04.2026.
Суддя  Гарбар І. О.