ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/30877/25	
(суддя Рябчук О.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №160/30877/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 24 жовтня 2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.09.2025 року №047250026805 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи:
- з 28.01.1988р. до 31.12.1997р. в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» Нікопольського району та період отримання допомоги по безробіттю в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості з 12.04.2005р. до 07.07.2005р.
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 12.09.2025 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що звернувся до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. При обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем не було враховано період роботи позивача в колективному сільськогосподарському підприємстві, що стало підставою для винесення оскаржуваних рішень та вказано, що стаж роботи в колгоспі зараховується за даними трудової книжки за умови, що записи здійснено з дотриманням вимог законодавства, або відповідно до наданих довідок, в яких зазначено встановлені та відпрацьовані вихододнів. Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та вказує, що основним документом є трудова книжка, яка містить всі необхідні записи. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №047250026805 від 19.09.2025р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи:
- з 28.01.1988р. до 31.12.1997р. в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» Нікопольського району та період отримання допомоги по безробіттю в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості з 12.04.2005р. до 07.07.2005р.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 12.09.2025 року з урахуванням висновків суду в даній справі. В решті позовних вимог – відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи колективному сільськогосподарському підприємстві та допомоги по безробіттю до страхового стажу позивача, вчинена відповідачем у межах повноважень, але не у спосіб, передбачений законодавством, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Згідно зі спірним рішенням до страхового стажу не враховано періоди роботи позивача в колгоспі з 28.01.1988р. до 31.12.1997 року, оскільки відсутні дані про фактично відпрацьовані вихододні та період отримання допомоги по безробіттю в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості з 12.04.2005р. до 07.07.2005р, тому позивач не має необхідного стажу за вислугу років для призначення пенсії. Посилається на дискреційність повноважень.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.09.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заву ОСОБА_1 було розглянуто 19.09.2025 року Відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення №047250026805, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та зазначено наступний розрахунок страхового стажу позивача: «Страховий стаж особи становить 24 років 1 місяців 1 днів. 
За доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки дата народження власника зазначена не повністю, що є порушенням вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 №58.
Для зарахування періоду роботи в колгоспі необхідно надати довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні, та про реорганізацію колгоспу. В призначенні пенсії відмовлено за відсутності необхідного стажу».
Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач оскаржив таку відмову до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058 - IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1058 - IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу — 15 років.
Відповідно до ст. 24 Закону Закон № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників» (далі - Постанова № 310).
В трудову книжка колгоспника, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання.
Пункт 2 постанови № 310 регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печатки (пункт 6 постанови № 310).
Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2, 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , дата заповнення 20.03.1989, наявні наступні записи щодо роботи у спірних періодах:
-28.01.1989 прийнятий в члени колгоспу ім. крейсера «Аврора» Нікопольського району Наказ №1 від 28.01.1988р.;
-28.01.1988 прийнятий на роботу облікувальником бригади №5 колгоспу ім. крейсера «Аврора» Нікопольського району. Наказ №1 від 28.01.1988р.;
-03.02.1995р. колгосп ім. крейсера «Аврора» перейменовано. Наказ №1 від 03.-2.1995р.;
-01.05.2000р. Колгосп ім. крейсера «Аврора» реорганізовано в ТОВ «Аврора». Наказ №2 від 19.02.2000р.;
-31.01.2004 звільнений з роботи у зв`язку з переводом в ДП «Агро Аврора» згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України. Наказ №21 від 31.01.2004р..
Трудова участь в суспільному господарстві: 1988 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 301, 1989 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 285, 1990 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 283, 1991 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 274, 1992 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 283, 1993 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 282, 1994 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 269, 1995 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 287, 1996 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 284, 1997 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 290, 1998 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 290, 1999 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 250, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 274.
Записи про прийняття на роботу в спірні періоди вчинені відповідно до вимог Інструкції №162, № 58.
Крім того, вирішуючи спірні правовідносини в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в колгоспі з 28.01.1988р. до 31.12.1997р., оскільки відсутня довідка про фактично відпрацьовані вихододні, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив наступне.
Ведення трудових книжок у вказаний період здійснювалось відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Державного комітету праці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, «Звільнений за згодою сторін», п.1 ст.29 КЗпП РСФСР».
Також пунктом 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 «Про трудові книжки працівників і службовців».
Згідно пункту 18 вказаної Постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
З урахуванням наведеного, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.
Також Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону № 1058-IV).
Отже, територіальний орган Пенсійного фонду може скористатись своїм правом перевірки даних трудової книжки позивача.
За наведених обставин, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці та інших документах позивача, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058-IV.
Стосовно не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів отримання ним допомоги по безробіттю в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості з 12.04.2005р. до 07.07.2005р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом встановлено, що позивачу 12.04.2005 було призначено матеріальну допомогу по безробіттю згідно з пунктом 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплату якої припинено у відповідності до пп. 12 п. 1 статі 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» 07.07.2005, що підтверджується записами №№05, 06 трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 .
Положеннями ст. 56 Закону №1788 «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба.
Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону №1788 до стажу для обчислення пенсії зараховується період одержання допомоги по безробіттю.
При цьому, аналіз положень ст. 24 Закону №1058 дає можливість зробити висновок про те, що підставою для зарахування до стажу періоду одержання допомоги по безробіттю до 1 січня 2004 року є записи в трудовій книжці, внесені органом державної служби зайнятості населення, а за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, підтвердити період одержання допомоги по безробіттю можна на підставі відповідної довідки служби зайнятості, що передбачено Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р..
Після 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються періоди, коли людина перебувала на обліку в центрі зайнятості і отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.04.2022 у справі №638/7217/16-а, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р. страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Також, судом вказано, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу. Суд вказав, що законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише періоду, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітного.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», чинним у періоди отримання позивачем у справі допомоги по безробіттю, зокрема ч. 1 ст. 28 було встановлено, що безробітним, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю надається за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого законом. Матеріальна допомога по безробіттю надається протягом 180 календарних днів у розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом.
З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги положення ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності висновку відповідача щодо не зарахування періодів отримання позивачем допомоги по безробіттю до страхового стажу позивача і вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача зарахувати цей період роботи до страхового стажу позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2025 року №047250026805 про відмову у призначенні пенсії про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №160/30877/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 21 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов