ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 947/1054/26
Провадження № 3/947/317/26

25.03.2026 року м. Одеса

Cуддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 533786 від 07.12.2025 року) – 

ВСТАНОВИВ:

 
07.12.2025 року о 01:40 год., за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Прикордонників, біля будинку № 4, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував електричним самокатом марки, без державного номерного знаку у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER ALCOTEST» відповідно до якого у останнього виявлено 1,24 %о (проміле) алкоголю.
 
За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.9 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Захисник Головко І.В., заперечував проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, посилаючись на відсутність події та складу адміністративного правопорушення, недоведеність факту керування транспортним засобом, недопустимість та недостатність доказів.
Доводи сторони захисту про те, що електросамокат не є транспортним засобом у розумінні законодавства та, відповідно, особа не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд оцінює як необґрунтовані.
Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України транспортний засіб визначається як пристрій, призначений для перевезення людей або вантажу, що охоплює всі види засобів пересування, які беруть участь у дорожньому русі.
Крім того, Законом України №2956-IX прямо введено категорію легкого персонального електричного транспортного засобу, до яких належить електросамокат, що підтверджує його участь у сфері дорожнього руху як транспортного засобу.
Верховний Суд у постанові від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 сформулював правову позицію, згідно з якою використання електросамоката є діяльністю, пов`язаною з джерелом підвищеної небезпеки, а тому для кваліфікації за ст.130 КУпАП не має визначального значення його віднесення до механічних транспортних засобів.
Отже, для цілей застосування ч.1 ст.130 КУпАП достатнім є встановлення факту керування транспортним засобом як учасником дорожнього руху, незалежно від формального поділу на механічні чи немеханічні засоби.
Посилання захисту на відсутність у протоколі відомостей про марку, модель чи потужність електросамоката як на підставу для відсутності складу правопорушення є формалістичним та таким, що не впливає на правильність кваліфікації.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у самому факті керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмові від проходження огляду.
Встановлення технічних параметрів транспортного засобу не є обов`язковою умовою притягнення до відповідальності, оскільки такі характеристики не входять до предмета доказування у справах цієї категорії.
Факт керування електросамокатом підтверджується матеріалами справи (протоколом, актом огляду, показаннями технічного приладу, а також відео записом з місця події), а стан алкогольного сп`яніння результатом огляду із застосуванням сертифікованого приладу.
Таким чином, відсутність деталізації технічних характеристик не спростовує факту вчинення правопорушення.
Твердження захисту про те, що протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП і у зв`язку з цим підлягає визнанню недопустимим доказом, суд оцінює критично.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, формальні недоліки протоколу не є безумовною підставою для закриття провадження, якщо з його змісту та інших доказів можливо встановити подію правопорушення та винність особи.
У даному випадку протокол містить істотні відомості: час, місце події, дані особи, суть правопорушення та посилання на норму закону. Крім того, він узгоджується з іншими доказами у справі.
Оцінка доказів здійснюється судом відповідно до ст.252 КУпАП на підставі їх сукупності, а не виключно формальної відповідності одного документа.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, надавши оцінку кожному доказу окремо та в їх сукупності відповідно до вимог ст.252 КУпАП, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу, а також інших матеріалів справи, ОСОБА_1 07.12.2025 року керував електричним самокатом у межах проїзної частини, будучи учасником дорожнього руху, що свідчить про виконання ним функцій водія у розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху України та усталеної судової практики.
Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема результатом огляду, проведеного із використанням сертифікованого технічного засобу «Drager Alcotest», який зафіксував наявність алкоголю у видихуваному повітрі на рівні, що перевищує допустимі норми. Вказаний доказ отриманий із дотриманням вимог чинного законодавства, його достовірність стороною захисту належними доказами не спростована.
Більш того, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює відповідальність саме за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, без обмеження виключно механічними транспортними засобами, що узгоджується із метою зазначеної норми забезпечення безпеки дорожнього руху та недопущення участі у ньому осіб у стані сп`яніння незалежно від виду засобу пересування.
Оцінюючи сукупність досліджених доказів, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом, оскільки встановлено всі елементи складу правопорушення: факт керування транспортним засобом, перебування у стані алкогольного сп`яніння та причинно-наслідковий зв`язок між діями особи і порушенням вимог п.2.9(а) Правил дорожнього руху України.
За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності із застосуванням передбаченого законом адміністративного стягнення.
Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», судовий збір стягується із особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з особи, що притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665, 60 грн.
Судове рішення було виготовлено та направлено до Єдиного державного реєстру судових рішень із затримкою. Це зумовлено систематичними відключеннями електроенергії, спричиненими повномасштабною збройною агресією рф проти України, а також необхідністю забезпечення розумного балансу між терміновістю розгляду невідкладних судових справ та дотриманням процедур, передбачених законодавством.
На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч.1 ст. 130 КпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1  правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.
Стягнути ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2026 року, що складає 665, 60 (шістсот шістдесят п`ять) гривень (шістдесят) копійок. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.
Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси   Іванчук В. М.