Єдиний унікальний номер: 379/68/26 
Провадження № 2/379/291/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
07 квітня 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області в складі
головуючого судді - Невгада О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Бакал О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 486504-КС-008 про надання кредиту від 20.12.2024 року у розмірі 61020 грн. та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що 20.12.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем укладено договір № 486504-КС-008 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" 20.12.2024 направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 486504-КС-008 про надання кредиту. 20.12.2024 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору 486504-КС-008 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8104, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 20.12.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем було укладено договір № 486504-КС-008 про надання кредиту. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 18000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , номер якої був зазначений відповідачкою в анкеті в особистому кабінеті. Позичальниця зобов`язувалася повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Однак, відповідачка не виконала взятих на себе за Договором кредиту зобов`язань, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, внаслідок чого станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість за договором №486504-КС-008 про надання кредиту в розмірі - 61020,00 грн., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту -18000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 30420,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 360000 грн., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 9000,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026 головуючим суддею в указаній судовій справі визначено суддю Невгада О.В.
21.01.2026 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у ній недоліків.
05.02.2026 - у межах визначеного строку до суду від позивача надійшла заява з додатками на виконання ухвали від 21.01.2026, у тому числі з клопотанням про витребування доказів.
09.02.2026 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання, а також витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю.
23.03.2026 на адресу суду від АТ «Універсал банк» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів (а.с. 238-244).
Представник позивача у судові засідання 11.03.2026 та 07.04.2026 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, одночасно у позові просив суд проводити розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання 11.03.2026 та 07.04.2026 не з`явилася про час, місце та дату проведення судових засідань повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання та відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є повідомленою належним чином, оскільки поштові повідомлення повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв`язку, що відповідачка відсутня за вказаною адресою (а.с.229, 247). Крім того SMS-повістка про виклик до суду була направлена на її номер мобільного телефону, проте SMS-повістка не доставлена. 
Враховуючи зазначене, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце та час судових засідань.
Відповідачка про поважність причин нез`явлення суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. 
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач не заперечував щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для її заочного розгляду.
Ухвалою суду від 07.04.2026, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи.
Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.
Так, суд установив, що 20.12.2024 між позивачем ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем укладено договір № 486504-КС-008 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»
Відповідно до п. 2.1. договору позивач ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 18000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів.
Строк на який надається кредит: 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1% фіксована; комісія за надання кредиту: 3600,00 грн.; строк дії договору: до 06.06.2025; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 44230,26 грн.; загальні витрати за кредитом: 26 230,26; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 6669,18%; денна процентна ставка: 0,86%. Відповідно до п. 11.3.1. підписуючи договір позичальник підтверджує, що до підписання договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України. Договір про надання кредиту № 486504-КС-008 від 20.12.2024 відповідачем підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) UA-8104 (а.с.33-51).
Так, із дослідженої судом довідки щодо послідовності дій клієнта встановлено, що клієнтка ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), 20.12.2024 року о 01:50:39 зайшла в особистий кабінет та о 02:10:34 підписала договір одноразовим ідентифікатором: UA-8104 о 02:11:52 (а.с.94-95).
Відповідно до довідки ТОВ «ПрофітГід», про надання фінансових платіжних послуг дані транзакції : сума 18000 грн. дата та час проведення 20.12.2024 02:12; номер платіжної карти НОМЕР_2 , призначення переказу: перерах коштів. ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 , згідно до кредитного договору № 486504-КС-008 зг. від 20.12.2024 без ПДВ (а.с. 97).
З листа АТ «Універсал банк» від 23.03.2026 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) емітовано карту НОМЕР_2 (а.с.238).
З руху коштів по картці клієнта ОСОБА_1 вбачається, що на її карту № НОМЕР_2 20.12.2024 02:12:08 надійшли 18000 грн. (а.с.243).
З розрахунку заборгованості за наданим кредитом вбачається, що станом на 06.01.2026 заборгованість за договором № 486504-КС-008 про надання кредиту становить 61020,00 грн. що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 18000 грн., суми прострочених платежів по відсотках 30420, суми прострочених платежів за комісією 3600 грн., по відсотках за ст.625 ЦК України 9000 грн. (а.с.20-25).
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Наданими суду і дослідженими в судовому засіданні доказами, що наявні в матеріалах справи, підтверджується те, що кредитором ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» виконано зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 486504-КС-008 від 20.12.2024, а саме: перераховано на користь відповідача - позичальника обумовлену договором суму. Це вбачається, зокрема, зі змісту підписаної відповідачем ОСОБА_1 анкети указаного договору (а.с.96), а також підтверджується довідкою про видачу коштів із сумою транзакцій по договору (а.с.97). З листа АТ «Універсал банк» від 23.03.2026 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) емітовано карту НОМЕР_2 (а.с.238), з інформації про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 вбачається, що на її карту № НОМЕР_2 20.12.2024 02:12:08 надійшли 18000 грн. (а.с.243).
Доказів на спростування отримання кредитних коштів відповідачка суду не надала. Тому встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.
Відповідачем не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», а також відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.
Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18.
З врахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість, яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 18000 грн., суми прострочених платежів по відсотках 30420, суми прострочених платежів за комісією 3600 грн.
Щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» трьох процентів річних від простроченої суми на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 9 000,00 грн., суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із п. 7.5 договору зазначено, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % річних від суми заборгованості в силу положень ст. 625 ЦК України сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту не може перевищувати половини суми кредиту (а.с.44-45).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на день розгляду справи воєнний стану в Україні не скасовано та не припинено.
Також, згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.
Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Згідно із розрахунку заборгованості за договором № 486504-КС-008 від 20.12.2024, вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України за кредитним договором становить 9000 грн. 00 коп.
Однак, стягнення процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України суперечить вимогам вищенаведеного законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором № 486504-КС-008 від 20.12.2024 у розмірі 52020 грн., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 18000 грн., суми прострочених платежів по відсотках 30420 грн, суми прострочених платежів за комісією 3600 грн.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви позивачем ТОВ «Бізнес Позика» сплачено судовий збір в сумі 2662.40 грн., при цьому суд приймає до уваги платіжну інструкцію №177 від 09.01.2026 року.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2269,71 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 525-527, 530, 612, 625, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 486504-КС-008 від 20.12.2024 про надання кредиту в розмірі 52 020 (п`ятдесят дві тисячі двадцять) гривень 00 копійок, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 18000,00 грн., суми прострочених платежів по відсотках 30420,00 грн., суми прострочених платежів за комісією 3600,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 71 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Повне наіменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження:, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, індекс 01133;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено та підписано 07.04.2026

Суддя         О.В. Невгад