П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/7940/25	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
повний текст судового рішення
складено 10.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУПФ) та просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 26.02.2025 р. №104750006294 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати ГУПФ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з часу звернення 17.02.2025 р., зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 22.06.1988 р. по 01.06.2017 р., з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р., з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р., з 01.04.2021 р. по 25.03.2022 р., а також періоди навчання та проходження строкової військової служби.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 26.02.2025 р. №104750006294 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. 
Зобов`язано ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. газоелектрозварником, електрозварником ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод"), з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р., з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р., з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р., з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р., з 25.03.2022 р. по 29.11.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок", та період навчання в Гнівацькому середньому професійно-технічному училищі №12 з 01.09.1987 р. по 23.06.1988 р., а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.02.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За дипломом Гнівацького середнього професійно-технічного училища №12 серії НОМЕР_1 , позивач 01.09.1987 р. вступив і 23.06.1988 р. закінчив повний курс професійно-технічного училища за професією електрогазозварювальник з присвоєнням кваліфікації електрогазозварювальник 4 розряду.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить наступні записи про трудову діяльність позивача: 
з 01.09.1985 р. по 15.11.1985 р. навчався в СПТУ-12 м.Гнівань Вінницької області за
професією електрогазозварник; 
з 26.11.1985 р. по 20.11.1987 р. проходив строкову військову службу;
з 01.09.1987 р. по 23.06.1988 р. навчання в СПТУ-12 м.Гнівань Вінницької області;
з 22.06.1988 р. по 01.11.1988 р. працював газоелектрозварником в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду; 
з 29.12.1988 р. по 06.02.1989 р. працював газоелектрозварником в ЖЕК №1; 
з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. працював газоелектрозварником, електрозварником ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод");
з 11.02.2008 р. по 01.06.2017 р. електрозварником ручного зварювання у ТОВ Будівельно-інжинірингова компанія "Прима Терм"; 
з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; 
з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; 
з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; 
з 25.03.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок". 
Відповідно до довідки від 29.11.2022 р. №540, виданої СФГ "Світанок", ОСОБА_1 працював повний робочий день в періоди з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р.; з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р.; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р.; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р.; з 25.03.2022 р. по даний час і виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання за професією "електрозварювальник ручного зварювання", що передбачена Класифікатором професій, розділ Кваліфіковані робітники з інструментом підрозділ Зварники та газорізальники, група Електрозварник ручного зварювання, код КП 7212, випуск ДКХП 42.64.; підстава: накази про приймання на основну роботу, відомості про нарахування та виплату заробітної плати за періоди з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р.; з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р.; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р.; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р.; з 25.03.2022 р. по даний час. Разом за всі періоди роботи в СФГ "Світанок" трудовий стаж ОСОБА_1 становить 3 роки 10 місяців 15 днів. 
Згідно довідки від 08.02.2023 р. №3-1, виданої ДП "Укрспирт", ОСОБА_1 працював повний робочий день в ДП "Стадницький спиртовий завод" в період з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. і виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання за професією "електрозварювальник ручного зварювання", що передбачена Класифікатором професій, розділ Кваліфіковані робітники з інструментом підрозділ Зварники та газорізальники, група Електрозварник ручного зварювання, код КП 7212, випуск ДКХП 42.64.; підстава: накази про приймання на основну роботу, відомості про нарахування та виплату заробітної плати за період з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. - 18 років 1 місяць 27 днів.
За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута ГУПФ, рішенням якого від 26.02.2025 р. №104750006294 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.
За результатами розгляду заяви та додатків до неї відповідачем встановлено, що страховий стаж особи становить 38 років 20 днів. Пільговий стаж - становить 0 років 0 місяців. Також вказано, що до пільгового стажу не зараховано: 
період роботи з 22.08.1992 р. по 28.04.2007 р. згідно пільгової довідки від 08.02.2023 р. №3-1, виданої ДП "Укрспирт", оскільки довідка не відповідає додатку №5 Порядку №637, а саме: відсутні підстави видачі, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того, відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення; 
період роботи з 13.03.2018 р. по 29.11.2022 р. згідно пільгової довідки від 29.11.2022 р. №540, виданої СФГ "Світанок", оскільки довідка не відповідає додатку №5 Порядку №637, а саме: в довідці відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яка була чинна на період роботи заявника, не зазначено розділ. підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, а також відсутні підстави видачі довідки. Крім того, відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.
Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При цьому, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Також суд зазначив, що належним та ефективним способом захисту права позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно ст.1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Приписами ч.1 ст.114 Закону України №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно п.3 ч.1 ст.114 Закону України №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Аналогічні положення закріплено у п."б" ст.13 Закону №1788-XII.
Отже, підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім, досягнення відповідного віку, наявність потрібного стажу, наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами за атестації робочих місць за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах повний робочий день. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент звернення до пенсійного органу для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 досяг 57-річного віку.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч.ч.1 ,2, 4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Стосовно правомірності не зарахування до пільгового стажу трудової діяльності позивача з 22.08.1992 р. по 28.04.2007 р. та з 13.03.2018 р. по 29.11.2022 р. колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 р. (далі - Інструкція №58).
Відповідно до п.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. 
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить записи №8-12 на стр. 6-7 про трудову діяльність позивача: з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. на посадах газоелектрозварника, електрозварника ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод"). Крім того, трудова книжка позивача містить записи №20, 23 про трудову діяльність позивача з 13.03.2018 р. по 29.11.2022 р. на посаді електрозварника ручного зварювання у СФГ "Світанок". 
При цьому суд зауважує, що вказані записи виконано із відображенням дат періоду трудової діяльності, підстав для їхнього внесення, а також містять підписи та печатки уповноважених осіб, які їх зробили. Належність вказаних записів у трудовій книжці позивача відповідачем не оспорюється. 
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постановах від 25.04.2019 р. у справі №497/472/17, від 04.07.2019 р. у справі №497/198/17.
Так, трудова книжка позивача містить записи про відповідні періоди трудового стажу із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.
При цьому, на підтвердження наявності пільгового страхового стажу позивачем надано низку документів, зокрема: 
довідку від 08.02.2023 р. №3-1, видану ДП "Укрспирт"; 
довідку від 29.11.2022 р. №540, видану СФГ "Світанок".
Поряд з цим, наведені довідки не прийнято відповідачем з зазначених вище підстав. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що відповідач безпідставно не врахував довіку від 08.02.2023 р. №3-1, формально підійшовши до вивчення її змісту та загалом змісту доданих позивачем до заяви від 17.02.2025 р. документів.
Зокрема, суд звертає увагу на акт перевірки Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №1000-1002-1/87 від 05.01.2023 р., з якого вбачається, що для перевірки наявності у позивача трудового стажу уповноваженим територіальним органом Пенсійного фонду України безпосередньо досліджено Книгу наказів по ДП "Стадницький спиртовий завод" за 1989 -2007 роки, ФР-116, оп-2-к та відомості про атестацію робочих місць, Ф 116, оп.2-к за 1996, №116, за 2002 р. №142 та за 2007 рік №172. Перевіркою встановлено, що у первинних документах страхувальника, що надані для перевірки, є наказ №4 від 01.03.1989 р. про прийняття ОСОБА_1 газоелектрозварником ІІ розряду, та наказ №52 від 28.04.2007 р. про звільнення з роботи електрозварника ручного зварювання ОСОБА_1 по ст.38 КЗпП України. Наказів про відпустки без збереження заробітної плати або про переведення на інші посади ОСОБА_1 у первинних документах не виявлено.
За період, що підлягав перевірці, на підприємстві проводились атестації робочих місць: у 1996 р., у 2002 р. та у 2007 р. Серед переліку професій Стадницького спиртзаводу, які підлягають атестації, є спеціальність "електрогазозварник". За результатами атестації. проведеної у 1996 р., відповідно до гігієнічної оцінки умов праці робоче місце "електрогазозварник" вважати з шкідливими та важкими умовами праці, що достатньо для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку №2. Висновку державної експертизи умов праці серед документів атестації 1996 р. не виявлено. За результатами проведених атестацій у 2002 р. та 2007 р. надано висновки державної експертизи умов праці, якими підтверджено, що на підставі експертизи матеріалів атестації робоче місце "електрогазозварник" кваліфікується як робоче місце з шкідливими та важкими умовами праці, що забезпечує працівнику право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно Списку №2. Первинні документи, використані при, проведені перевірки, прошнуровані, пронумеровані та відповідають зношеності часом.
З аналізу наведеного акту вбачається, що він містить відомості про підстави трудової діяльності позивача в ДП "Стадницький спиртовий завод", не перебування ним у відпустках без збереження заробітної плати, а також про атестації робочих місць: у 1996 р., у 2002 р. та у 2007 р., згідно яких робоче місце "електрогазозварник" кваліфікується як робоче місце з шкідливими та важкими умовами праці, що забезпечує працівнику право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно Списку №2.
Колегія суддів також вважає, що відповідачем безпідставно не враховано довідку від 29.11.2022 р. №540. Так, суд зазначає, що остання містить достатні відомості для ідентифікації професії позивача як такої, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 "виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання за професією "електрозварювальник ручного зварювання", що передбачена Класифікатором професій, розділ Кваліфіковані робітники з інструментом підрозділ Зварники та газорізальники, група Електрозварник ручного зварювання, код КП 7212, випуск ДКХП 42.64." Також, безпідставним є посилання на відсутність вказівки на підстави видачі довідки, оскільки в останній зазначено, що вона видана для "призначення пенсії на пільгових умовах" відповідно до додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку №637.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно п.4 Порядку №442 та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442 не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Крім того, відповідно до п.1 ст.29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Приписами ч.1,2 ст.153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 14.10.1992 р. №2694-XII "Про охорону праці" працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Таким чином, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Апеляційний суд наголошує, що довідка від 29.11.2022 р. №540 та загалом матеріали адміністративної справи не містять копії наказів щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці за спірний період трудової діяльності позивача в СФГ "Світанок". Разом з тим, суд наголошує, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенси за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №520/15025/16-а.
Щодо правомірності не зарахування інших періодів трудової діяльності позивача до пільгового стажу, колегія суддів зазначає, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 містить наступні записи про трудову діяльність позивача: з 22.06.1988 р. по 01.11.1988 р. працював газоелектрозварником в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду; з 29.12.1988 р. по 06.02.1989 р. працював газоелектрозварником в ЖЕК № 1; з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. працював газоелектрозварником, електрозварником ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод"; з 11.02.2008 р. по 01.06.2017 р. електрозварником ручного зварювання у ТОВ Будівельно-інжинірингова компанія "Прима Терм"; з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; з 25.03.2022 р. по 13.01.2023 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок". 
Як вбачається із форми РС-Право та безпосередньо з оскаржуваного рішення, відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 не зарахував до пільгового стажу низку періодів трудової діяльності та не надав мотивацію своєї бездіяльності у рішенні від 26.02.2025 р. №104750006294, зокрема: з 22.06.1988 р. по 01.11.1988 р. на посаді газоелектрозварника в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду; з 29.12.1988 р. по 06.02.1989 р. на посаді газоелектрозварника в ЖЕК №1; з 11.02.2008 р. по 01.06.2017 р. електрозварником ручного зварювання у ТОВ Будівельно-інжинірингова компанія "Прима Терм".
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (Порядок №383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Професія "електрозварювальник" віднесено до розділу XVIII, XXXII Списку№2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та до розділу XXXIII Списку№2 виробництв, цехів, професій і посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10.
Постановою КМУ від 11.03.1994 р. №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники", "газозварники".
Списком №2, затвердженим Постановою КМУ від 16.01.2003 р. №36, були передбачені професії газозварників та електрозварників ручного зварювання.
З огляду на вищезазначене, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх Списках №2.
Щодо правомірності не зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання, суд зазначає наступне. 
Згідно з пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
В ході судового розгляду встановлено, що позивач закінчив повний курс професійно-технічного училища за професією електрогазозварювальник з присвоєнням кваліфікації електрогазозварювальник 4 розряду Гнівацького середнього професійно-технічного училища № 12 23.06.1988 р. Поряд з цим, згідно запису №4 на стр.2 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 позивача 22.06.1988 р. прийнято на посаду газоелектрозварника в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду. 
Таким чином, оскільки перерва між днем закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі та днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до пільгового стажу періоду навчання в Гнівацькому середньому професійно-технічному училищі №12 з 01.09.1987 р. по 23.06.1988 р.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем під час прийняття рішення від 26.02.2025 р. №104750006294, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, не враховано усі обставини, що мають значення для призначення даного виду пенсії позивачу, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданих позивачем заяв і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Також апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що належним та ефективним способом захисту права позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк