Справа № 591/14954/25
Провадження № 2/591/4002/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Косар А. І.,
за участю:
секретаря судового засідання Семи О. О.
розглянув у порядку загального позовного провадження
судову справу єдиний унікальний номер 591/14954/25
про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову: 93 215.61 грн
сторони та інші учасники справи:
позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК» (АТ «ТАСКОМБАНК»),
в інтересах якого діє представник адвокат ГНИП Володимир Володимирович,
відповідач ОСОБА_1 
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2025 року в системі «Електронний суд» представник позивача в інтересах АТ «ТАСКОМБАНК» сформував позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з  ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Заявою-договором № 002/19391958-SP від 09.03.2023, що в частині тіла кредиту та процентів станом на 01.09.2025 становить 93 215.61 грн та судові витрати. Вимоги мотивовано тим, що 09.03.2025 між сторонами було підписано Заяву-анкету №002/19391958-SP про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (надалі - Заява про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК»). Відповідно до умов договору відповідачу було надано послугу Кредитування рахунку та встановлено Ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000.00 грн), а саме надані кредитні кошти в сумі 50 000.00 грн, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом 0,22 %, строк користування12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту – на споживчі потреби.
Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою, отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.
В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Враховуючи зазначене, станом на 01.09.2025 утворилась заборгованість за Заявою-договором № 002/19391958-SP від 09.03.2023 (кредитна заборгованість), яка становить 93 215.61 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)- 49 815.31 грн; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена)- 43 400.3 грн.
У зв`язку з порушенням прав банку відбулося звернення до суду.
Аргументи учасників процесу
Правом подачі Відзиву відповідач не скористався.
Рух справи у суді першої інстанції
22 січня 2025 р. після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
23 березня 2026 року Ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Сторони та їх представники у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, зокрема, позивач в системі Електронний суд, відповідач рекомендованою поштою за його місцем реєстрації.
Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позов підтримує. 
Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Фактичні обставини справи, з`ясовані судом
Судом встановлено, що 09.03.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та  ОСОБА_1  було підписано Заяву-анкету № 002/19391958-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (надаліЗаява про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК»). Відповідно до умов даної заяви позичальник просить надати послугу Кредитування рахунку та встановити Ліміт кредитування в межах максимальної суми загального ліміту кредитування, що складає 100 000.00 грн, з урахуванням умов визначених у публічній пропозиції.
Згідно п. 1.2.2. Заяви-анкети щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті.
В обґрунтування позову до анкети-заяви Банк додав: публічну пропозицію (оферту) АТ «ТАСКОМБАНК»; тарифи та умови обслуговування; розрахунок заборгованості; виписку по особовому рахунку за період з 10.03.2023 по 31.08.2025.
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 01.09.2025 становить 93 215.61 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 49 815.31 грн; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) 43 400.3 грн.
На підтвердження вказаного боргу представником позивача також долучено виписку по особовому рахунку (копія виписки зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі), з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами.
Позивачем АТ «ТАСКОМБАНК» надіслано відповідачу повідомлення-вимога, у якій позивач вимагав дострокового повернення кредиту в повному обсязі із зазначенням строків та умов такого повернення.
Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Як вбачається з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору).
Відповідно до п. 6 - 8 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.12.2019 №151, яке діяло на час підписання відповідачем заяви-договору від 16.11.2021, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, та забезпечує дотримання вимог цього Положення.
Відповідно до п. 8 р. І, абз. 1 п. 14, 16 р. ІІ Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2017 №78, яке діяло на час на час підписання відповідачем заяви-договору від 16.11.2021, підписувач, який створює електронний документ з електронним підписом, цим самим засвідчує, що ознайомився з усім текстом документа, повністю зрозумів його зміст, не має заперечень до тексту документа (або його заперечення внесені як окремий реквізит документа) і свідомо застосовував свій електронний підпис у контексті, передбаченому документом (підписав, затвердив, погодив, завізував, засвідчив, ознайомився).
Використання удосконаленого електронного підпису, удосконаленої електронної печатки та простого електронного підпису здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.
Банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду ЕП та електронної печатки з дотриманням вимог законодавства України з питань електронних довірчих послуг, електронного документообігу, цього Положення, нормативно-правових актів Національного банку України.
За змістом ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 526-527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом з тим, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними.
При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».
Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між позивачем і відповідачем у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору, був укладений кредитний договір за Заявою-договором №002/19391958-SP від 09.03.2023.
Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору- Заяви-договору№ 002/19391958-SP від 09.03.2023. Зазначений договір недійсним не визнано.
Представником позивача надано докази про видачу відповідачу кредитних коштів та існування заборгованості по кредиту. Натомість відповідачем не спростовано такого факту.
Отже, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов є підставним до задоволення та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою-договором №002/19391958-SP від 09.03.2023 у загальному розмірі 93 215.61 грн.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами
Згідно платіжної інструкції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422.40 грн.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі- застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у вищевказаному розмірі

Керуючись стст. 7, 141, 191, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Ухвалив:
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (ЄДРПОУ 09806443, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, Україна) кредитну заборгованість за заявою - договором № 002/19391958-SP від 09.03.2023 станом на 01.04.2025 у розмірі 93 215 (дев`яносто три тисячі двісті п`ятнадцять) грн 61 коп., у т. ч. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 49 815.31 грн, заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) 43 400.3 грн; понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422( дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК» ЄДРПОУ 09806443, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, Україна;

представник позивача адвокат ГНИП Володимир Володимирович РНОКПП: НОМЕР_3 , ОРДЕР СЕРІЯ СВ №1120525 від 26.12.2025;

відповідач ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя А. І. Косар