ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2245/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Лозовського О.А., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відмову у призначенні пенсії №032450010398 від 05.01.2026; зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.01.2026 про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального страхового стажу період навчання згідно Диплома серії НОМЕР_2 та трудовий стаж, зазначений в трудовій книжці НОМЕР_3 від 15.08.1983.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28.01.2026 позивач звернулась до територіального органу ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та долучила до неї пакет документів, які підтверджують стаж її роботи. За принципом екстериторіальності заяву позивача розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 05.01.2026 №032450010398, через відсутність необхідного страхового стажу – 32 роки. При цьому, при прийнятті зазначеного рішення не було враховано періоду трудового стажу позивача згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 15.08.1983, оскільки на титульній сторінці на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища проведена із посиланням на свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.05.1985, в якому по батькові - ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 ; не зараховано період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1983 - оскільки по батькові ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 ; не зараховано період роботи з 05.09.1983 по 30.09.1992 згідно архівної довідки, виданої трудовим архівом виконавчого комітету Нововолинської міської ради №482 від 07.07.2023, оскільки в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.05.1985 зміна прізвища ( ОСОБА_4 ) - по батькові ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта ОСОБА_3 . Позивач не згідний з рішенням уповноваженого органу ПФУ, оскільки надані позивачем документи містять всі відомості про роботу позивача. Відтак, вважає, що має необхідний страховий стаж роботи та право на призначення пенсії за віком. Крім того, вказує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, недоліки її заповнення не є підставою вважати відсутнім трудовий стаж позивача за спірний період, право на пенсійне забезпечення не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки
З наведених підстав просить позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач - ГУ ПФУ у Полтавській області у поданому відзиві на позовну заяву заперечив заявлені позовні вимоги та просив відмовити в задоволенні позову.
Свої заперечення обгрунтовує відсутністю у позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058, якою визначено умови призначення пенсії за віком, а саме право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 01.01.2025 по 31.12.2025 не менше 32 років. Позивачка ОСОБА_1 28.01.2026 звернулася до управління із заявою про призначення пенсії за віком. Аналіз наданих документів показує, що загальний страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 28 років 1 місяць 23 дні, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 15.08.1983, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища проведена із посиланням на свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.05.1985 в якому по батькові - ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 ; не зараховано період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1983 оскільки по батькові ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 ; не зараховано періоди догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до 3-х річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 28.07.2008 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 03.08.1990, оскільки відсутня інформація, що підтверджує факт догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення 3-річного віку, крім того по батькові матері ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 ; не зараховано період роботи з 05.09.1983 по 30.09.1992 згідно архівної довідки, виданої трудовим архівом виконавчого комітету Нововолинської міської ради №482 від 07.07.2023, оскільки в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.05.1985 зміна прізвища ( ОСОБА_4 ) - по батькові ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 . 
Таким чином відповідач вважає, що рішення від 05.01.2026 №032450010398 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку, прийнято ГУ ПФУ у Полтавській області правомірно та підстави для його скасування відсутні.
Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 28.01.2026, досягнувши 60 років, звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої додала пакет документів, які підтверджують стаж її роботи.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Полтавській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.01.2026.
Рішенням ГУ ПФУ у Полтавській області від 05.01.2026 №032450010398 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із невиконанням однієї з умов передбаченої статтею 26 Закону, а саме відсутністю у позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії необхідного страхового стажу 32 роки.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 15.08.1983, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища проведена із посиланням на свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.05.1985 в якому по батькові - ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 ; не зараховано період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1983 оскільки по батькові ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 ; не зараховано періоди догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до 3-х річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 28.07.2008 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 03.08.1990, оскільки відсутня інформація, що підтверджує факт догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення 3-річного віку, крім того по батькові матері ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 ; не зараховано період роботи з 05.09.1983 по 30.09.1992 згідно архівної довідки, виданої трудовим архівом виконавчого комітету Нововолинської міської ради №482 від 07.07.2023, оскільки в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.05.1985 зміна прізвища ( ОСОБА_4 ) - по батькові ОСОБА_2 не відповідає по батькові згідно паспорта - ОСОБА_3 . 
Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивач звернулася за захистом своїх прав з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).
Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Як видно зі змісту спірного рішення ГУ ПФУ у Полтавській області від 05.01.2026 №032450010398 на день подання заяви про призначення пенсії від 28.01.2025 вік позивача 60 роки, страховий стаж - 28 років 01 місяць 23 дні.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Аналогічне визначення поняття «страховий стаж» міститься у статті 1 вказаного Закону, а саме: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше.
З вищезазначеного слідує, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.
Наведене кореспондується з положеннями частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Частиною п`ятою статті 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі – Порядок №22-1).
Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
За приписами пунктів 4.1, 4.7 Порядку №22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637). 
Згідно із пунктами 1 та 2 Порядку №637 (з наступними змінами та доповненнями) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. 
Згідно із пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі – Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ у Полтавській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, не взято до уваги відомості трудової книжки позивача НОМЕР_7 від 15.08.1983, внаслідок чого до страхового стажу ОСОБА_5 не зараховано періоди роботи згідно записів в даній трудовій книжці. 
Такі дії ГУ ПФУ у Полтавській області обгрунтовані тим, що трудова книжка позивача заповнена з порушенням вимог Порядку №637, а саме: зазначене по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає по батькові « ОСОБА_3 » згідно паспорта заявниці.
Судом на підставі запису на титульній сторінці трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_7 від 15.08.1983 встановлено, що трудова книжка була видана на прізвище « ОСОБА_6 » (рос.). У зв`язку з одруженням позивача на титульній сторінці трудової книжки в графі «прізвище» внесено запис про зміну прізвища з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_7 » (рос.). 
Разом з тим, як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 від 04.05.1985, виданого Нововолинським міським відділом ЗАГС Волинської області, дошлюбне прізвище, ім`я по батькові позивачки вказано « ОСОБА_8 », що не відповідає інформації зазначеній у паспорті позивачки серії НОМЕР_9 , виданому Нововолинським МВ УМВС України 17.12.1999, де вказано « ОСОБА_1 ».
Вищенаведене підтверджує, що по батькові позивачки при народженні є « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_2 », як невірно записано на титульній сторінці трудової книжки позивачки НОМЕР_7 від 15.08.1983. 
Крім того, суд звертає увагу, що трудова книжка НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_9 була заповнена 15.09.1983 на російській мові, особою відповідальною за видачу трудових книжок по місцю її роботи та по батькові було записано « ОСОБА_10 » (рос.), що відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи). 
При цьому, 01.09.2017 відповідальною особою за видачу трудових книжок Нововолинського центру професійно технічної освіти було заповнено другу частину трудової книжки НОМЕР_3 українською мовою, де по батькові працівника (позивача) записано « ОСОБА_3 », що відповідає паспортним даним позивача та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
Також, як вбачається з матеріалів справи, у позивача вже виникали спори щодо неправильного зазначення її по батькові при видачі свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач була змушена звертатися до Нововолинського міського суду Волинської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 
Так, 08.01.2025 Нововолинським міським судом Волинської області було винесено рішення у справі №165/5402/24, яким встановлено факт, що правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) від 27.01.2003, видане на підставі розпорядження №25 від 27.01.2003 керівником органу приватизації відділу приватизації житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради « ОСОБА_1 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що такий недолік заповнення трудової книжки, як невірно вказане (перекладене з російської мови) по батькові позивачки « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 », при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу, не є достатньою підставою для не взяття до уваги відомостей трудової книжки та не дослідження періодів роботи згідно записів у даній трудовій книжці при розрахунку страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії по віку.
При цьому, суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що в свідоцтві про одруження серії НОМЕР_10 від 17.10.1956, в свідоцтві про смерть від 29.12.2006 № НОМЕР_11 , атестаті зрілості від 29.06.1955 батько позивачки значиться як « ОСОБА_11 », а не « ОСОБА_2 ».
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Тому, порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на належну пенсію.
Так, Верховний суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 сформував правовий висновок, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нетрудового стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.
Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії за віком. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а, від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не взято до уваги відомості трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_12 від 15.08.1983 при розрахунку страхового стажу позивача, яка відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ є основним документом, що підтверджує стаж роботи. 
Проте, ГУ ПФУ у Полтавській області неправомірно не зарахувало до страхового стажу позивача вказані періоди роботи, які підтверджуються записами трудової книжки № НОМЕР_12 від 15.08.1983, а також архівною довідкою, виданою трудовим архівом виконавчого комітету Нововолинської міської ради №482 від 07.07.2023.
Зазначення по батькові позивача, яке невірно перекладене з російської мови, не спростовує належність їй трудової книжки та достовірність інших відомостей.
Аналогічно стосується і періоду навчання ОСОБА_1 , який не зарахований пенсійним органом з аналогічних підстав, а саме: в дипломі серії НОМЕР_2 від 30.06.1983 по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає по батькові згідно паспорта – « ОСОБА_3 », оскільки як встановлено судом вище, по батькові позивачки « ОСОБА_3 ».
За таких обставин, слід визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Полтавській області №032450010398 від 05.01.2026 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком. 
Враховуючи наведене, суд доходить висновку за необхідне зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи згідно записів трудової книжки серії № НОМЕР_12 від 15.08.1983 (за винятком періодів, які зараховані) та періоду навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1983.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, у випадку, коли законом встановлені повноваження суб`єкта владних повноважень в імперативній формі, суд зобов`язує його прийняти конкретне рішення чи вчинити конкретну дію. Натомість, у випадку, коли суб`єкт наділений певними дискреційними повноваженнями, суд повинен вказати на виявлені порушення при здійсненні таких повноважень та зазначити норму закону, яку суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен застосувати при вчиненні дій (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. Аналогічна позиції, викладені в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВАСУ від 28.07.2015 справа №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, а також враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Полтавській області про відмову у призначенні пенсії №032450010398 від 05.01.2026 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.01.2026 про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального страхового стажу період навчання згідно диплома серії НОМЕР_2 та трудовий стаж, зазначений в трудовій книжці НОМЕР_3 від 15.08.1983, з врахуванням вже зарахованого страхового стажу та висновків суду у цій справі.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
При поданні даного позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 1064,96 грн, що підтверджується квитанцією від 20.02.2026 №8185-6340-7205-1099. 
Тому, з урахуванням зазначеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Полтавській області слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Соборності, 66, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відмову у призначенні пенсії №032450010398 від 05.01.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.01.2026 про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального страхового стажу період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 та трудовий стаж, зазначений в трудовій книжці НОМЕР_3 від 15.08.1983, з врахуванням вже зарахованого страхового стажу та висновків суду у цій справі.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області судові витрати у розмірі 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський