ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 336/2514/25  Номер провадження 22-ц/814/689/26	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М.,
судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» на рішення Київського районного суду міста Полтави від 06 серпня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «ФК «Солвентіс» (попередня назва - ТОВ «ФК «Пінг-Понг» ) звернувся до Шевченківського районного суду м.Заоріжжя з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позовній заяві посилався на те, що 14.02.2020 р. ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 1074646, за яким позивач надав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн.
Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
09.10.2020р. згідно умов Договору факторингу №03/10, ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ: 40484607) відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1074646 від 14.02.2020 р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ: 42649746), а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.
24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/15 (далі – Договір факторингу), у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 1074646 від 14.02.2020р.
Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 19189,87 грн., із яких:
заборгованість за тілом кредиту становить 7695 грн.;
заборгованість за відсотками становить 10294,87 грн.;
заборгованість за комісією становить 1200 грн.;
заборгованість за пенею становить 0 грн.
Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 1074646 від 14.02.2020 р. у розмірі 19189,87 грн.
У порядку розподілу судових витрат стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 06 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив позивач ТОВ «ФК «Солвентіс» ( до зміни назви ТОВ «ФК «Пінг-Понг»). Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права без належного дослідження долучених у справі доказів.
Вказує, що суд першої інстанції не обґрунтовано вважав не встановленим факт наявності кредитних правовідносин між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1074646 від 14.02.2020 року, разом з тим помилково вважав недоведеним факт виконання ТОВ «Мілоан» свого обов`язку із видачі кредитних коштів. 
Зазначає, що на підтвердження заявлених вимог до позовної заяви було долучено копію платіжного доручення № 15238827 від 14 лютого 2020 року, яке є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів відповідачу на умовах, визначених договором про споживчий кредит № 1074646 від 14.02.2020 року. Також зауважує, що у матеріалах справи наявні достатні докази на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Солвентіс» ( до зміни назви ТОВ «ФК «Пінг-Понг»).
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові ТОВ «ФК «Солвентіс», у зв`язку із чим позивач просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 06 серпня 2025 року , та постановити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1074646, п. 6. якого встановлено порядок укладення договору, відповідно до якого кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальнику шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор(отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів), договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 1.1.-1.4. договору про споживчий кредит передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в розмірі 10 000 грн. на строк 7 днів, з 14.02.2020 року по 21.02.2020 року.
Пунктом 1.5. договору про споживчий кредит визначено загальні витрати позичальника за кредитом, які включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту складають 2250 грн. в грошовому виразі та 1,173 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12250 грн. Проценти за користування кредитом: 1050 грн., які нараховуються за ставкою 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. договору встановлена стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Пунктом 2.1. договору про споживчий кредит визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок .
09 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги №03/10 , відповідно до якого кредитор ТОВ «Мілоан» передало (відступило) новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а новий кредитор ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Солвентіс», до зміни найменування - ТОВ «ФК «Пінг-Понг», було укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТОВ «ФК «Солвентіс» (фактор) зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а клієнт зобов`язався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги 
02 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Солвентіс» повідомило ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором.
Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 , сформованих ТОВ «Мілоан» по кредитному договору № 1074646 від 14 лютого 2020 року, станом на 03 червня 2020 року заборгованість за договором складає 19 189,87 грн., яка включає в себе: 7 695 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 10 294,87 грн. - заборгованість за процентами .
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Солвентіс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з недоведеністю позивачем надання відповідачу кредиту та наявності у нього заборгованості.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості(частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як було передбачено у п. 2.1. договору про споживчий кредит № 1074646 від 14.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань щодо надання кредиту на підставі договору про споживчий кредит № 1074646 від 14.02.2020 року, позивач ТОВ «ФК «Солвентіс» надало копію платіжного доручення № 15238827 від 06 14.02.2020 року про перерахування коштів в сумі 10 000,00 грн, отримувач: ОСОБА_1 , кредит. рах. № НОМЕР_1 , а також відомості про щоденні нарахування та погашення за договором № 1074646 від 14.02.2020 року, сформовані ТОВ «Мілоан».
Разом з тим, копії вказаних документів не можуть вважатися належним доказом надання відповідачеві кредиту на підставі договору № 1074646 від 14.02.2020 року.
Платіжне доручення № 15238827 від 14.02.2020 року було сформоване та підписане посадовою особою з прикладенням печатки самого ТОВ «Мілоан». Воно не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції.
Надана ТОВ «ФК «Солвентіс» копія платіжного доручення не містить відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу.
В матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів - № 414962******955, належить саме ОСОБА_1 .
Так само і відомості про щоденні нарахування та погашення за договором № 1074646 від 14.02.2020 року, що по суті є розрахунком заборгованості, були сформовані самим ТОВ «Мілоан», а тому, вони не можуть вважатися належним доказом виконання ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань за договором щодо надання відповідачу кредиту.
ТОВ «ФК «Солвентіс» не надало суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 , на підставі договору № 1074646 від 14.02.2020 року, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Солвентіс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором № 1074646 від 14.02.2020 року.
Щодло посилань скаржника на докази долучені до апеляційної скарги , та необхідність врахування їх при розглядві справи, колегія суддів приходить до слідуючого висновку.
Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК докази , які не були подані до суду першої інстанції, прийнмаються судом лише у виняткових випадках , якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин , що об`єктивно не залежали від нього.
У даній справі встановлено, що надання відповідних доказів залежало від волевиявлення позивача , доказів об`єктивної неможливості надання документів на підтвердження своїх вимог ТОВ «ФК «Солвентіс» до суду першої інстанції скаржник не надав. Відповідно такі докази судом апеляційної інстанції не приймаються.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Полтави від 06 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов