печерський районний суд міста києва

Справа № 757/7602/26-к 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.03.2026 року Печерський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025100060001599 від 12.09.2025, відносно:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
В С Т А Н О В И В :
02.12.2022 постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/16867/22 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000, 00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Постановою Київського апеляційного суду від 10.01.2023 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Таким чином, постанова Шевченківського районного суду від 02.12.2022 набрала законної сили 10.01.2023 та підлягала обов`язковому виконанню.
Незважаючи на це, ОСОБА_5 , маючи реальну можливість виконати рішення суду та усвідомлюючи факт позбавлення права керування транспортними засобами, умисно не виконав зазначену постанову суду та продовжив керувати транспортними засобами.
Так, 03.09.2023 о 09:05 год. у м. Києві по вул. Січових Стрільців, 37 ОСОБА_5 , будучи позбавленим права керування, керував автомобілем Smart, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку та був зупинений шляхом переслідування, таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду від 29.09.2023 (справа №761/32314/23) його визнано винним за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, постанова набрала законної сили 10.10.2023.
Продовжуючи умисно не виконувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2022, 19.09.2023 о 11:09 год. у м. Києві на перетині вул. Межигірської та вул. Костянтинівської ОСОБА_5 повторно керував автомобілем Smart Fortwo, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування. Постановою Подільського районного суду від 26.10.2023 (справа №758/11604/23) його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано штраф у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (40 800, 00 грн) із позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років. Постанова набрала законної сили 06.11.2023.
В подальшому, умисно не виконуючи постанову Подільського районного суду міста Києва від 26.10.2023, якою ОСОБА_5 позбавлено права керування транспортними засобами строком на п`ять років, 02.04.2024 о 23:50 год. по просп. Романа Шухевича, 18 у м. Києві, останній знову керував автомобілем Smart Fortwo, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2024 (справа №754/5304/24) його визнано винним за ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (40 800, 00 грн) з позбавленням права керування транспортним засобом на п`ять років. Постанова набрала законної сили 17.05.2024.
Надалі, продовжуючи умисно не виконувати постанови Подільського районного суду м. Києва від 26.10.2023 та Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2024, 01.08.2024 о 19:25 год. у м. Києві по вул. Нижній Вал, 3 ОСОБА_5 керував автомобілем Smart Fortwo, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21.10.2024 (справа №758/10213/24) його визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова набрала законної сили 01.11.2024.
Надалі, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами, будучи позбавленим такого права, зокрема постановами: Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2025 у справі №757/46037/24-п (за ч. 1 ст. 130 КУпАП); Солом`янського районного суду м. Києва від 28.02.2025 у справі №760/2499/25 (за ч. 5 ст. 126 КУпАП); Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2025 у справі №757/19017/25-п (за ч. 5 ст. 126 КУпАП); Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2025 у справі №761/32468/25 (за ч. 3 ст. 130 КУпАП, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП); Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2025 у справі №756/9659/25 (за ч. 3 ст. 130 КУпАП); Шевченківського районного суду м. Києва від 22.08.2025 у справі №761/32594/25 (за ч. 5 ст. 126 КУпАП); Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2025 у справі №756/10221/25 (за ч. 5 ст. 126 КУпАП).
У порушення вимог ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ОСОБА_5 умисно та систематично ухилявся від виконання постанов суду, якими його позбавлено права керування транспортними засобами.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Допитаний у судовому засіданні  ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, підтвердив місце, спосіб, час, мету вчинення злочину. Щиро кається, до скоєного ставиться осудно в свою сторону.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції. Зважаючи на те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, покази обвинуваченого суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам, які встановлені судом.
Прокурор  ОСОБА_3 у судовому засіданні просила визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Захисник обвинуваченого - адвокат  ОСОБА_4 просив призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, а саме: у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина  ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
Санкцією ч. 1 ст. 382 КК України передбачено покарання за вчинення кримінального правопорушення, у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов?язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, а також сукупність всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності, має місце реєстрації та проживання, військовослужбовець, має на утриманні малолітню дитину.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття та активне сприяння розслідуванню, шляхом надання викривальних показів в суді.
У відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки, як щире каяття, що виразилося у його відвертому визнанні вини у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку прокурора, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу.
Підстав для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 382 КК України, у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500, 00 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України виключно за матеріалами наданими прокурором.
Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 370, 374, 393-395, 532 КПК України, ст. ст. 65-66, ч. 1 ст. 382 КК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500, 00 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Роз`яснити  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що несплата штрафу за відсутності підстав для розстрочки його виплати тягне за собою наслідки, передбачені ч. 5 ст. 53 КК України.
Речові докази:
- DVD-R диск з відеозаписом виявлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_5 , який зберігається у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;
- DVD-R диск з відеозаписом виявлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_5 , який зберігається у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;
DVD-R диск з відеозаписом виявлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_5 , який зберігається у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Печерський районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1