07 квітня 2026 року Справа № 991/2660/26
Провадження №11-сс/991/252/26

ОКРЕМА ДУМКА
судді ОСОБА_1 
у справі № 991/2660/26 (провадження №1-кс/991/2674/26)

06 квітня 2026 року за результатом розгляду апеляційної скарги, поданої в інтересах ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 березня 2026 року, задоволено клопотання останньої про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 березня 2026 року, а також саму скаргу на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро (далі НАБУ), що полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР). 
Не погоджуючись з таким рішенням колегії суддів, вважаю за необхідне викласти свою окрему думку.
Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. 
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст.303-308 цього Кодексу.
Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Водночас скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).
Відповідно до п. 5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.
Отже строк оскарження законодавцем пов`язується саме з моментом вчинення бездіяльності.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про повернення скарги ОСОБА_3 слідчий суддя виходив з того, що заява ОСОБА_2 про можливе вчинення кримінальних правопорушень направлена до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури 17 січня 2026 року. Також заявниця, посилаючись на інформацію з відповіді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури була обізнана, що заява зареєстрована у НАБУ 03 лютого 2026 року за №А-1632. Отже, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, обов`язок щодо внесення відомостей до ЄРДР в цьому випадку мав бути виконаний протягом 24 годин з моменту отримання такого повідомлення, тобто не пізніше 04 лютого 2026 року. За змістом ч.1 ст. 304 КПК України, у разі невиконання вказаного обов`язку у встановлений законом строк, особа може оскаржити відповідну бездіяльність протягом десяти днів з моменту її допущення. Тобто, з урахуванням приписів ст. 214 КПК України, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для внесення відомостей про кримінальне правопорушення.
Застосовуючи вказані положення КПК України до описаних у скарзі ОСОБА_3 обставин, строк на оскарження бездіяльності розпочався 05 лютого 2026 року. В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 зазначала, що фактично дізналася про відмову НАБУ у внесенні відомостей про кримінальні правопорушення в ЄРДР лише 25 лютого 2026 року коли отримала відповідь на адвокатський запит. Однак навіть з урахуванням цієї дати, вона звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність майже через місяць 23 березня 2026 року, при цьому жодним чином не обґрунтовуючи причини пропуск строку на оскарження бездіяльності. За таких обставин, звертаючись до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність та порушуючи питання про поновлення строку на оскарження адвокат ОСОБА_3 не зазначила поважних причин пропуску такого строку, які б об`єктивно унеможливлювали оскарження бездіяльності детектива у визначений законом строк, у зв`язку з чим, слідчим суддею було обґрунтовано повернуто її скаргу. 
За наведеного, при визначенні моменту вчинення бездіяльності слід виходити з положень ч. 1 ст. 214 КПК України, якими визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.
Крім того, потребує уваги і той факт, що суб`єктом звернення зі скаргою до слідчого судді є адвокат, а особа в інтересах якої звертались є слідчим, відтак вказані особи безумовно були обізнані з порядком і строками, як внесення відомостей в ЄРДР так, і з порядком і строками оскарження їх невнесення. Перебування особи, в інтересах якої подавалася скарга на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, у виправній колонії, само по собі не є безумовною підставою для поновлення пропущених процесуальних строків.
З огляду на вищевикладене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 у суду не було, та колегія мала ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні її апеляційної скарги.

Суддя            ОСОБА_1