ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 620/1696/25
адміністративне провадження № К/990/33236/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Білак М. В., Жука А. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у змішаній формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 (колегія суддів у складі: Кузьмишиної О. М., Вівдиченко Т. Р., Мєзєнцева Є. І.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і рішень судів попередніх інстанцій
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо відмови у звільненні позивача з військової служби та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 відмовлено у задоволенні позову повністю.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано апелянту десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання ухвали шляхом подання до суду доказів наявності пільг щодо сплати судового збору або сплати судового збору у розмірі 1453,44 грн.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025 доставлено до електронного кабінету представника позивача - адвоката Ткаченко Н. М. - 17.06.2025 (21:54), що підтверджується довідкою відповідального працівника Шостого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.
На виконання вимог ухвали суду представником позивача - адвокатом Ткаченко Н. М. 23.06.2025 за вх. № 18873/25 на офіційну електронну адресу суду надійшла заява на усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025 заяву представника позивача - адвоката Ткаченко Н. М. повернуто без розгляду, оскільки заявником сформовано та надіслано заяву на адресу суду апеляційної інстанції не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а електронною поштою, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про використання заявником способу звернення до Шостого апеляційного адміністративного суду, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025 доставлено до електронного кабінету представника позивача - адвоката Ткаченко Н. М. - 26.06.2025 (19:40), що підтверджується довідкою відповідального працівника Шостого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі № 620/1696/25 повернуто особі, яка її подала, оскільки апелянтом не виконано вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та не усунуто недоліки апеляційної скарги.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.
На обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що ним своєчасно сплачено судовий збір у розмірі, зазначеному в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025, однак через некомпетентність адвоката та направлення на офіційну електронну адресу суду заяви на усунення недоліків апеляційної скарги (підписана електронним підписом) та додатка - квитанції про сплату судового збору (підписана електронним підписом), його було позбавлено доступу до правосуддя
На думку скаржника, оскаржувана ухвала позбавила його права на захист та відновлення порушених невизнаних оспорюваних прав через надмірний формалізм суду апеляційної інстанції. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, позивач зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.
Звертає увагу на те, що, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження чи повернення апеляційної скарги, суди апеляційної інстанції мають враховувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму, із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення. Відповідний висновок має бути висловлено із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.
Також просить прийняти до уваги, що обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи. Обмеження доступу до суду апеляційної інстанції, як складової права на судовий захист, можливе лише з обов`язковим дотриманням конституційних норм і принципів, а саме пріоритетності захисту фундаментальних прав і свобод людини і громадянина, а також принципу верховенства права, відповідно до якого держава має запровадити таку процедуру апеляційного перегляду, яка забезпечить ефективність права на судовий захист на цій стадії судового провадження, зокрема дасть можливість відновити порушені права і свободи особи та максимально запобігти негативним індивідуальним наслідкам можливої судової помилки суду першої інстанції.
Позиція інших учасників справи
Відповідач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Рух касаційної скарги
06.08.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 04.09.2025 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 18.03.2026 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
З матеріалів справи № 620/1696/25, які в паперовій формі надійшли до суду касаційної інстанції, убачається, що формування матеріалів цієї справи здійснювалося судами у змішаній (паперовій та електронній) формі. Ураховуючи викладене, Верховний Суд за допомогою функціоналу комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» здійснив витребування електронної справи, яка формувалась судами попередніх інстанцій у справі № 620/1696/25. Відповідно, касаційний перегляд справи № 620/1696/25 здійснюється на підставі електронної справи та матеріалів справи у паперовій формі, сформованих судами попередніх інстанцій.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Касаційне провадження у справі відкрито з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині третій статті 328 КАС України, та посилання позивача на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Згідно із частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Умовою прийнятності апеляційної скарги до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 296 КАС України, а також дотриманні строків її подачі, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і в частині сплати судового збору.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
Згідно із частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За змістом положень статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Колегія суддів зазначає, що залишення апеляційної скарги без руху - це процесуальна дія, яка застосовується судом з метою усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання. Для цього суд встановлює скаржникові строк щоб він усунув ті формальні дефекти скарги, на які вказав суд і які перешкоджають прийняттю її до розгляду.
При цьому, в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху суд повинен чітко зазначити недоліки такої скарги та встановити спосіб і строк їх усунення.
Як убачається з матеріалів справи, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16.06.2025 залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху та встановив скаржникові десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду доказів наявності пільг щодо сплати судового збору або сплати судового збору в розмірі 1453,44 грн.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025 доставлено до електронного кабінету представника позивача - адвоката Ткаченко Н. М. - 17.06.2025 (21:54), що підтверджується довідкою відповідального працівника Шостого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.
На офіційну електронну адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 23.06.2025 за вх. № 18873/25 надійшов електронний лист з вкладенням від представника позивача - адвоката Ткаченко Н. М. у справі № 620/1696/25 на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
До зазначеного листа представник позивача - адвокат Ткаченко Н. М. додала заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та платіжну інструкцію від 21.06.2025 № 0.0.4424520238.1 про сплату судового збору у 1453,44 грн з призначенням платежу «;101;3683902889;22030101; Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); ОСОБА_1 , НОМЕР_2, индификационный ОСОБА_1 от 12 травня 2025 року Справа № 620/1696/25 Чернігівського окружного адміністративного суду».
Отримавши цю заяву із платіжною інструкцією, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.06.2025 заяву представника позивача - адвоката Ткаченко Н. М. повернув без розгляду, з огляду на те, що заявником сформовано та надіслано заяву на адресу суду апеляційної інстанції не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а електронною поштою, тобто у спосіб звернення, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.
У подальшому ухвалою від 29.07.2025 Шостий апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі № 620/1696/25 особі, яка її подала, оскільки апелянтом не виконано вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та не усунуто недоліки апеляційної скарги.
Вирішуючи питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд керується таким.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), згідно з частинами першою, другою статті 9 якого судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Це означає, що суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної адміністративної справи.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржник зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору саме у межах цієї справи. Своєю чергою механізм реалізації перевірки зарахування коштів судового збору визначений частиною другою статті 9 Закону № 3674-VI.
Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.
Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20; у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 826/2429/18, від 20.07.2019 у справі № 823/1940/18, від 25.01.2021 у справі № 914/1131/20, від 26.01.2023 у справі № 300/2484/22, від 21.04.2023 у справі № 240/16740/22, від 26.07.2023 у справі № 640/3949/22, від 02.05.2024 у справі № 440/9709/23, від 27.06.2024 у справі № 440/18837/23.
Натомість в оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції не зазначив, чи перевіряв зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України на момент постановлення ухвали від 29.07.2025 про повернення апеляційної скарги.
Як убачається зі змісту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, недоліком скарги суд, зокрема, визначив несплату судового збору, тому за приписами статті 9 Закону № 3674-VI суд апеляційної інстанції міг перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, перед тим як дійти висновку про те, що позивач не усунув указаний недолік, визначений в ухвалі від 16.06.2025.
На думку колегії суддів, за описаної ситуації, повернення судом апеляційної скарги після отримання відомостей про імовірне усунення її недоліків, указує лише на те, що апеляційний суд у розглядуваному випадку, постановляючи оскаржувану ухвалу, керувався суто формальними міркуваннями.
Верховний Суд не ставить під сумнів, що підстави для усунення недоліків апеляційної скарги існували. Проте, приймаючи до уваги вимоги до апеляційної скарги, передбачені КАС України, суд дійшов висновку, що застосовані судом апеляційної інстанції наслідки є передчасними, і обмежили право на апеляційне оскарження (в аспекті доступу до суду) і стали перешкодою для захисту прав позивача.
Відтак, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про те, що суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу без наявних на те підстав.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 36 рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Такий підхід корелює з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який у пункті 39 рішення по справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» (Garcia Manibardo v. Spain № 58695/97) зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «не примушує Держав-учасниць створювати апеляційні або касаційні суди. Однак, якщо такі суди існують, то гарантії, які передбачені статтею 6, повинні бути забезпечені».
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom № 8225/78), пункт 96 рішення у справі «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France № 29731/96).
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм частини другої статті 298, пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, а також частини другої статті 9 Закону № 3674-VI, що призвело до постановлення незаконної ухвали.
Згідно із частиною першою статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 - скасуванню з направленням справи № 620/1696/25 до цього ж суду для продовження її розгляду.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 у справі № 620/1696/25 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко М.В. Білак   А.В. Жук