Справа № 513/1438/25 
Провадження № 2/513/245/26 

Саратський районний суд Одеської області

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів (аліментів),
у с т а н о в и в:
29 жовтня 2025 року позивач звернулася до Саратського районного суду Одеської області з вказаним позовом, в якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 безпідставно набуті ним кошти у вигляді аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 70 637,58 грн, починаючи з 12 лютого 2024 року по день визнання недійсним судового наказу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебувала у шлюбу із відповідачем і від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 березня 2024 року Саратським районним судом Одеської області був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто, до 03 серпня 2040 року, справа № 513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24.
Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 . Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 74494526 - станом на 29 вересня 2025 року нею були сплачені аліменти у розмірі за період з лютого 2024 року по липень 2024 року у розмірі: липень 2024 року – 12982,15 грн, травень 2024 року – 57655,43 грн, що в загальній сумі складає 70637,58 грн.
01 травня 2024 року позивачка звернулася до Саратського районного суду Одеської області із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі № 513/218/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 09 липня 2024 року Саратського районного суду Одеської області у складі головуючого судді Мирогород В.С., було розглянуто та задоволено заяву ОСОБА_1 та визнано таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі № 513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24.
Згідно з постанови про закінчення виконавчого провадження від 02 вересня 2024 року ВП № 74494526 припинено стягнення аліментів на підставі отриманої ухвали Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі № 315/218/24, провадження № 2-н/513/26/24 про визнання таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі № 513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24.
Позивачка звернулась до ОСОБА_2 з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів у вигляді аліментів на утримання доньки, але отримала відмову, тому змушена звернутись до суду за захистом свого права.
Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С. від 03 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів (аліментів). Призначено цивільну справу до судового розгляду на 24 грудня 2025 року о 12 годині 00 хвилин в приміщенні Саратського районного суду Одеської області за адресою: вул. Крістіана Вернера, буд. 105, смт Сарата, Білгород-Дністровський район, Одеська область, з повідомленням учасників справи.
На підставі рішення Вищої ради правосуддя № 206/0/15-26 від 12 лютого 2026 року суддя ОСОБА_4 звільнена з посади судді Саратського районного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Розпорядженням керівника апарату Саратського районного суду Одеської області №149/26 від 23 лютого 2026 року справу передано на повторний автоматизований розподіл справ.
Відповідно до автоматичної системи документообігу, справу перерозподілено судді Саратського районного суду Одеської області Рязановій К.Ю.
Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області Рязанової К.Ю. від 24 лютого 2026 року вказана справа прийнята до провадження. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22 квітня 2026 року на 14 годину 00 хвилин в приміщенні Саратського районного суду Одеської області за адресою: Одеська область, с. Сарата, вул. К. Вернера, буд. 105.
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечення на позов не надав.
Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до такого висновку.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 грудня 2023 року шлюб зареєстрований 01 липня 2022 року, актовий запис №83, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - розірвано.
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 10 серпня 2022 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
12 березня 2024 року Саратським районним судом Одеської області був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів - на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто, до 03 серпня 2040 року, справа № 513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 , подану через свого представника адвоката Ролінського В.В. про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі № 513/218/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі №513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24.
Згідно з постанови про закінчення виконавчого провадження від 02 вересня 2024 року ВП № 74494526 припинено стягнення аліментів на підставі отриманої ухвали Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі № 513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24 про визнання таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі № 513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, боржник ОСОБА_1 , станом на 29 вересня 2025 року, сплатила борг у травні у сумі 57655,43 грн, у липні 2024 року – 12982,15 грн. 
Згідно акта обстеження умов проживання від 21 жовтня 2025 року разом із ОСОБА_1 проживає її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого, збереженого майна виникають за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.
Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
За положеннями ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню: безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Так, з матеріалів справи вбачається, що в межах виконавчого провадження № 74494526 при примусовому виконанні судового наказу № 513/218/24 від 12 березня 2024 року, виданого Саратським районним судом Одеської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів - на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4 , з боржника ОСОБА_1 стягнуто аліменти.
Виконавець повинен стягувати з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.
Разом з тим, ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09 липня 2024 року визнано таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі №513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24.
Отже, спірні грошові кошти набуті відповідачем за наявності правової підстави, а саме, в межах виконавчого провадження № 74494526 з примусового виконання судового наказу у справі №513/218/24, провадження № 2-н/513/26/24, виданого Саратським районним судом Одеської області.
Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Проте, відповідачем не надано доказів, що спірні грошові кошти (аліменти) використовувались ним виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
У тексті ухвали суду від 12 березня 2024 року зазначено, що за обставинами даної справи, дитина з 22 квітня 2024 року проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні, що підтверджується письмовими доказами, не заперечується та не спростовується стороною стягувача.
Отже, враховуючи, що з квітня 2024 року дитина постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дочки, ОСОБА_3 , визначених судовим наказом №513/218/24 від 12 березня 2024 року, припинено починаючи з 02 вересня 2024 року, а також з огляду на відсутність доказів, що сплачені відповідачу у травні 2024 року та липні 2024 року аліменти на утримання дитини використовувались виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини, суд дійшов висновку, що наявні підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.
При цьому, оскільки виплата вказаних аліментів не була проведена позивачем добровільно, а здійснювалась в рамках виконавчого провадження № 74494526 при примусовому виконанні судового наказу №513/218/24 від 12 березня 2024 року, виданого Саратським районним судом Одеської області, суд вважає, що сплата спірних аліментів не може вважатися такою, що відбувалась у добровільному порядку, а відтак, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за положеннями якої не підлягають поверненню безпідставно набуті аліменти, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
З огляду на зазначене, умов, які б перешкоджали стягненню з відповідача безпідставно набутих грошових коштів, судом не встановлено.
Згідно з ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на зазначене, суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак, про задоволення позову в повному обсязі.
За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, а позивачка звільненна від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.179 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 352, 354, 355, 430, Цивільного процесуального кодексу України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів (аліментів), - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти аліменти на утримання дитини в розмірі 70637 (сімдесят тисяч шістсот тридцять сім) гривень 58 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом Одеської області за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспот громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 27 листопада 2024 року органом 5144, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 05 червня 2019 року органом 5144, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 

Суддя К. Ю. Рязанова