22.04.2026      Єдиний унікальний № 371/163/26         провадження № 2/371/889/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року      м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гуренко М.О.,
при секретарі Овчаренко В.С.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою звернулася ОСОБА_1 та просила суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 40000,00 грн. у рахунок відшкодування завданої шкоди.
Свої позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що вона являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В серпні 2024 року внаслідок прогнивання даху, що зумовило необхідність проведення ремонтних робіт. Для даних робіт вона найняла відповідача ОСОБА_2 , під час укладення умов щодо обсягу необхідної роботи, він погодився її виконати та оцінив свою роботу у сумі 100 000,00 грн. та додатково 30 000,00 грн. за необхідні матеріали, зокрема метал. Разом 130 000,00 грн. Письмовий договір не було укладено лише на підставі усної домовленості. Під час зустрічі позивачем було надано відповідачу 55 000,00 грн. готівкою, як передплата за виконання робіт. В подальшому позивачем відповідачу було перераховано на банківську картку 30 000,00 грн. ОСОБА_2 в середині листопада 2024 року почав ремонтувати дах будинку та переслав позивачу декілька фотознімків виконаних ним робіт датованих 18 листопада 2024 року. Однак, виконані ОСОБА_2 роботи обмежились лише зняттям пошкодженого шиферу, заміною дерев`яної крокви та натягуванням плівки, яку він прикріпив деревЙ`яними планками. Неправильний демонтаж балок призвів до падіння фронтона, що призвело до зміщення стіни будинку. Більше жодних робіт ОСОБА_2 не виконав. На телефонні дзвінки не відповідав. Позивач вимушена була звернутися до відділу поліції, в ході досудового розслідування відповідач погодився відшкодувати позивачеві 40000,00 грн. та написав власноручно розписку. 
В судовому засіданні позивач просила суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. 
Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав.
Також відповідачу було надіслано судову повістку про виклик до суду, як вбачається з поштової довідки ф. 20, лист з судовою повісткою відповідачу не вручено під час доставки у зв`язку з тим, що відповідач відсутній за вказаною адресою. Відповідач не вжив заходів, щодо отримання вищезазначених листів.

У відповідності до ч. 10 ст. 130 ЦПК України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.
На підставі ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є примусове виконання обов`язку в натурі.
Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання майнового права, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом примусового виконання обов`язок у в натурі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2687954132120, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_1 (а.с. 10).
В серпні 2024 року внаслідок прогнивання лаги було пошкоджено дах належного позивачу будинку, що зумовило необхідність проведення ремонтних робіт. 
Для даних робіт позивач найняла відповідача ОСОБА_2 , під час укладення умов щодо обсягу необхідної роботи, він погодився її виконати та оцінив свою роботу у сумі 100 000,00 грн. та додатково 30 000,00 грн. за необхідні матеріали, зокрема метал. Разом 130 000,00 грн.
Під час зустрічі позивачем було надано відповідачу 55 000,00 грн. готівкою, як передплата за виконання робіт. В подальшому позивачем відповідачу було перераховано на банківську картку 30 000,00 грн. ОСОБА_2 в середині листопада 2024 року почав ремонтувати дах будинку та переслав позивачу декілька фотознімків виконаних ним робіт датованих 18 листопада 2024 року. Однак, виконані ОСОБА_2 роботи обмежились лише зняттям пошкодженого шиферу, заміною дерев`яної крокви та натягуванням плівки, яку він прикріпив деревЙ`яними планками. Неправильний демонтаж балок призвів до падіння фронтона, що призвело до зміщення стіни будинку. Більше жодних робіт ОСОБА_2 не виконав. На телефонні дзвінки не відповідав. Позивач вимушена була звернутися до відділу поліції, в ході досудового розслідування відповідач погодився відшкодувати позивачеві 40000,00 грн. та написав власноручно розписку. 
Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження: 12025116220000060, з якого вбачається, що 14 травня 2025 року до чергової частини відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУНП в Київської області надійшли матеріали перевірки відомостей викладені в письмовій заяві ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 про те, що з листопада місяця 2024 року по березень місяць 2025 року ОСОБА_2 , 1988 року народження, житель АДРЕСА_3 не в повному обсязі виконав план обумовлений усною угодою щодо здійснення покрівельних робіт житлового будинку АДРЕСА_1 , чим ймовірно спричинив матеріального збитку власнику. Внаслідок розслідування кримінального правопорушення 13 червня 2025 року закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК (а.с. 23).
Відповідно до копії розписки від 16 травня 2025 року написаної власноручно ОСОБА_2 , в якій він зобов`язується відшкодувати завдану шкоду в розмірі 40 000,00 грн. Шляхом надсилання грошових коштів періодичними щомісячними платежами по 10 000,00 грн. до повної виплати (а.с. 24).
Згідно пояснень відібраних оперуповноваженим СКП відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Заїмою І.С. від 06 травня 2025 року від ОСОБА_2 , в яких він підтверджує факт отримання грошових коштів від позивача, повідомив, що перебував на лікуванні, телефонних дзвінків від позивача та її чоловіка не уникав (а.с. 25-26).
Відповідно до Витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 , являється фізичною особо-підприємцем, основним видом діяльності являються штукатурні роботи (а.с. 28).
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 204 Цивільного кодексу України проголошується презумпція правомірності правочину. Усі інші треті особи, у тому числі державні органи, не можуть нехтувати правами і обов`язками, що виникли в учасників такого правочину, а відтак не повинні порушувати ці права та не перешкоджати здійсненню їх обов`язків.
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли моди з усіх істотних умов договору.
Згідно з статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи- споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Частиною першою статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотні умови договору, визначені у ч. 1 ст. 638 ЦК України, можна поділити на чотири групи: І) умови про предмет договору; 2) умови, що визначені законом як істотні: 3) умови, які є необхідними для договорів даного виду; 4) умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборот}1 або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1. ч. 3 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Частинами 2 та 3 ст. 872 ЦК України передбачено, що у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумніш строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.
Відповідно до ч. З ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:
1)безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк:
2)відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги):
3)безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріал} і такої ж якості чи повторного виконання роботи:
4)відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;
5)реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (падання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.
Позивачем було ОСОБА_3 було сплачено 85000.00 грн. за виконання ремонту покрівлі належного мені будинку. Проте останній свої зобов`язання за договором підряду в повній мірі не виконав. Безвідповідальне ставлення ОСОБА_2 до виконання своїх зобов`язань призвело до понесення мною додаткових витрат на виконання тих робіт, що мав виконати Відповідач. Факт завдання позивачу шкоди ОСОБА_2 визнав, про що надав власноручно написану розписку від 16.05.2025.
Позов ґрунтується на розписці відповідача в якій він зобов`язується відшкодувати завдану шкоду позивачеві в розмірі 40 000,00 грн.
В матеріалах справи наявні роздруківки переписки позивача та відповідача у вайбер (а.с. 14-20).
Як викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 червня 2025 року, cправа № 904/354/24, суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті96 ГПК України, у подібних правовідносинах».
Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 95 ЦПК України).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. 
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 10, 11, 12, 15, 19, 34, 76-83, 89, 133, 134, 137, 141, 142, 209, 213, 258, 259, 263-265, 267, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень).
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави Україна судові витрати в розмірі 1331,20 гривень.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня копії цього судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя      М.О. Гуренко