РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року	Справа № 495/7984/24	
 	Номер провадження 2/495/380/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Волкової Ю.Ф.,
із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Янкова І.Д.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
встановив:
ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_4 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 518 321 грн 08 коп., 50 000 грн моральної шкоди.
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1. Щодо позовних вимог про відшкодування майнової шкоди
17 липня 2024 року в м. Білгород - Дністровський, по вул. Незалежності 33 А, на перехресті вул. Незалежності та вул. Першотравнева водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем HYUNDAI, д.н. НОМЕР_1 , не впевнився в безпечності виїхав на регульоване перехрестя, на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з Т/3 «NISSAN ROGUE» д.н. НОМЕР_2 що їхав по вулиці Незалежності під керуванням ОСОБА_2 .
Згідно з постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2024 у справі №495/7205/24, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 .
Відповідач викликався для участі у проведенні експертом технічного огляду транспортного засобу марки «NISSAN ROGUE» д.н. НОМЕР_2 , та експертної оцінки збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією повідомлення про проведення експертизи, копією чека про направлення повідомлення, однак не прибув.
Відповідно до висновку експертного транспортно - товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку № 47/24/Е від 19.08.2024, складеного судовим експертом Вітвіцьким І.І., щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику Т/3 «NISSAN ROGUE» д.н. НОМЕР_2 , з технічної точки зору, в наслідок ДТП, в цінах станом на час завершення виконання висновку експерта становить 518 321 грн 08 коп.
Щодо відшкодування моральної шкоди
В Т/3 «NISSAN ROGUE» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 перебувала дружина ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 . В результаті ДТП ОСОБА_5 отримала травми, та в подальшому звернулася до лікувального закладу, проходила лікування.
Протягом тривалого часу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, позивачеві довелося нести витрати на ремонт ТЗ, що спричинило тривожність, знервованість, пригнічений емоційний стан, негативно вплинуло на сімейний бюджет та спроможність виконувати робочі завдання; пошкоджений ТЗ був єдиним для забезпечення потреб сім`ї. 
Позивач у судовому порядку просить стягнути з відповідача 50 000 грн у якості компенсації завданої моральної шкоди; вказана сума включає компенсацію за порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.
1.2. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи таким.
Стягнення шкоди повинно відбуватися виключно у межах заявлених позовних вимог, тобто повинна стягуватися матеріальна шкода, а ніяк не розмір відновлювального ремонту, як це намагається зробити позивач. Крім того, у першому абзаці розділу «Визначення загального стану, комплектності та укомплектованості КТЗ і його складових частин» експертного висновку вказано, що зовнішнім оглядом наданого для дослідження автомобіля NISSAN ROGUE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено: автомобіль не на ходу, після ДТП, у не видозміненому стані, хоча після ДТП, вона разом з позивачем на цьому автомобілі їздили до його механіка.
На даний час відповідач вже відремонтував свій пошкоджений автомобіль та продовжує його успішно експлуатувати. Впевнена, що він на це витратив на порядок менше грошей, ніж просить суд стягнути з неї у вигляді відшкодування матеріальної шкоди. Також зауважено, що позивач ТЗ придбав у пошкодженому стані, що могло вплинути на результати експертного дослідження після ДТП.
Також вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною, ніякими доказами не підтверджена, тому є такою, що не може бути судом задоволена. В позовній заяві та доданих документах відсутні докази спричинення мною позивачу моральної шкоди у заявленому розмірі.
2.Рух справи.
Позов надійшов до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 23.08.2024.
Ухвалою від 19.09.2024 за вказаним позовом відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 20.02.2025 у справі призначено судову комісійну транспортно-товарознавчу експертизу та судову транспортно-трасологічну експертизи; провадження у справі зупинено до отримання результатів експертиз. 
Від Одеського Науково-Дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України 31.07.2025 до суду надійшов висновок №32-3425 за результатами проведення призначених судових експертиз.
Ухвалою від 18.08.2025 провадження у справі № 495/7984/24 поновлено.
Ухвалою від 27.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належно повідомлений.
Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечували.
4. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 17 липня 2024 року в м. Білгород - Дністровський, по вул. Незалежності 33 А, на перехресті вул. Незалежності та вул. Першотравнева водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем HYUNDAI, д.н. НОМЕР_1 , не впевнився в безпечності виїхав на регульоване перехрестя, на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з Т/3 «NISSAN ROGUE» д.н. НОМЕР_2 що їхав по вулиці Незалежності під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2024 у справі №495/7205/24, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 .
Власником ТЗ марки, моделі NISSAN ROGUE, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 23.05.2021).
Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 , забезпечений ТЗ NISSAN ROGUE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у період із 16.07.2024 по 15.07. 2025 була застраховано в ПАТ «НАСК «Оранта» (копія полісу № АТ/5635972). 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 17 липня 2024 року не була застрахована. 
Вказана обставина визнана відповідачем у судовому засіданні; не заперечена і не спростована учасниками справи; у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання; у силу частини першої статті 82 ЦПК вказана обставина не підлягає доказуванню. 
Відповідно до висновку експерта № 47/24/Е від 19.08.2024 транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля NISSAN ROGUE, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 19.08.2024, вартість матеріального збитку. Завданого власнику автомобіля складає 293 881 грн 77 коп.; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 518 321 грн 08 коп.
У висновку експерта № 1249-34-25 транспортно-трасологічної експертизи від 13.05.2025 надано відповіді щодо механізму зіткнення автомобілів HYUNDAI, д.н. НОМЕР_1 , та NISSAN ROGUE, д.н. НОМЕР_2 .
Відповідно до висновку експертів № 32-34-25 від 17.07.2025 комісійної транспортно-товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ NISSAN ROGUE, д.н. НОМЕР_2 , пошкодженого унаслідок ДТП 17.07.2024, складає 294 321 грн 84 коп.
5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Щодо позовних вимог про відшкодування майнової шкоди
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Порядок здійснення страхового відшкодування на території України визначено Розділом ІІІ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
У разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи (частини перша, друга, статті 18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, станом на липень 2024 року).
У разі якщо шкоду забезпеченому транспортному засобу потерпілої особи заподіяно транспортним засобом у випадках, передбачених пунктами 1, 3-5 частини першої статті 43 цього Закону, обов`язки страховика відповідальної особи покладаються на МТСБУ.
У разі настання іншої дорожньо-транспортної пригоди, ніж визначено абзацом першим цієї частини, заява про страхову виплату подається виключно страховику відповідальної особи, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - до МТСБУ (частина перша статті 19 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, станом на липень 2024 року).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 цього ж Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України  транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.
Поняття регламентної виплати визначено пунктом 7 частини першої статті 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, станом на липень 2024 року - страхова виплата (страхове відшкодування), що здійснюється Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів централізованих страхових резервних фондів у випадках, передбачених цим Законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках – МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Стаття 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин) покладає на МТСБУ обов`язок відшкодовувати за рахунок коштів фонду захисту потерпілих шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до частин першої – третьої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. 
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним відповідачем у частині позовних вимог, які підлягають задоволенню за рахунок регламентних виплат, є МТСБУ. При цьому позовних вимог до МТСБУ позивач не пред`явив, клопотань про залучення його до участі у справі як співвідповідача не заявляв, незважаючи на вжиття судом всіх можливих процесуальних заходів сприяння позивачу у реалізації його процесуальних прав.
При формуванні вказаного висновку, суд керується правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 12.11.2025 у справі № 285/3662/23.
Щодо відшкодування моральної шкоди
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У пункті 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4(зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивач ОСОБА_2 зазнав значних емоційних страждань, які довелося перенести позивачу та його родині, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану позивача та його сім`ї, розмір моральної шкоди оцінює в 50000 грн.
Суд вбачає, що дії відповідача у даному випадку є протиправними і цими протиправними діями позивачам завдано моральну шкоду, між цими діями, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок, однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоді у розмірі 10000 грн.
6. Розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК). 
Враховуючи часткове задоволення позову (на 1,76%), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 100 грн 02 коп. витрат на сплату судового збору (5 683 грн 21 коп. х 1,76% / 100%).
Витрати, пов`язані із підготовкою експертних висновків (стаття 139 ЦПК), суд покладає на позивача, оскільки позовні вимоги у відповідній частині (відшкодування матеріальної шкоди) не розглядались по суті.
Керуючись статтями ст. ст. 2, 10, 12, 19, 81, 128, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України суд,
ухвалив:
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн (десять тисяч грн).
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 100 грн 02 коп. (сто грн 02 коп.).
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 02.04.2026.

Суддя Ю.Ф. Волкова