РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/2187/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Головного управління ДПС у Рівненській області 	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОТЕХ-АГРО» 	
 	про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОТЕХ-АГРО», в якому просить суд стягнути кошти з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОТЕХ-АГРО» з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 13344, 23 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем перед бюджетом рахується податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, на загальну суму 13344, 23 грн, який у добровільному порядку відповідачем не сплачений. 
Ухвалою від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк відповідач відзиву не надав. Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву із зазначенням причин від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.
За відповідачем обліковується податкова заборгованість на підставі ІКПП з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 13 344,23 грн, яка виникла на підставі визначених контролюючим органом податкових зобов`язань, але не сплачених в добровільному порядку згідно: 
податкового повідомлення – рішення № 0107591806 від 01.11.2021; 
податкового повідомлення – рішення № 2224/17-00-18-06-19 від 17.06.2022; 
податкового повідомлення – рішення № 2973/17-00-18-06-19 від 28.07.2022; 
податкового повідомлення – рішення № 3402/17-00-04-05 від 23.08.2022;
податкового повідомлення – рішення № 3766/17-00-04-05 від 07.09.2022; 
податкового повідомлення – рішення № 5224/1700040519 від 04.11.2022;
податкового повідомлення – рішення № 5483/1700040519 від 11.11.2022; 
податкового повідомлення – рішення № 3841/1700040520 від 03.04.2024.
Оскільки відповідач суму податкового боргу в добровільному порядку не сплатив, контролюючий орган звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно підпункту16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
За змістом пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 56.11 статті 56 ПК України, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Таким чином, грошові зобов`язання, визначенні відповідачем у податкових деклараціях, вважаються узгодженими та підлягали сплаті останнім у встановлений ПК України строк.
Разом з тим, відповідачем узгоджені суми грошових зобов`язань у встановлений строк сплачені не були.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
В силу вимог статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
Наявними матеріалами справи підтверджено, що відповідачу було виставлено податкову вимогу форми “Ю” №0000499-1301-1700 від 27.03.2023 року. Вказана вимога у встановленому законом порядку останнім не оскаржувалася. Докази на підтвердження протилежного учасниками справи суду не надані та судом в ході судового розгляду не здобуті.
Згідно з підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно із п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
У відповідності до статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Отже, відповідно до приписів статті 56 ПК України грошові зобов`язання є узгодженими та підлягали до сплати відповідачем у строк, встановлений пунктами 57.1 та 57.3 статті 57 ПК України.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом обставини справи, виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення податкового боргу є обґрунтованими, підтверджуються належними й допустимими доказами. Наведені відповідачем аргументи не спростовують наявності податкового боргу в розмірі, заявленому до стягнення, та не дають суду підстав для відмови в позові. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати за результатами судового розгляду справи не розподіляються. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.
Стягнути кошти з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОТЕХ-АГРО" з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14010100) в сумі 13344,23 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 21 квітня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) 
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІОТЕХ-АГРО» (вул. Кавказька, 7,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33013, ЄДРПОУ/РНОКПП 40948222) 

Суддя       С.А. Борискін