Справа № 212/2917/25 
Провадження № 2-о/216/27/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області 

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В., 
за участю:секретаря судового засідання Авшаряна С.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа – територіальна громада в особі Криворізької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

19 березня 2025 року заявники звернулись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявників ОСОБА_3 , після смерті якого заявники звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, та постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Биканова Р.І. від 06.11.2024 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Спадкове майно ОСОБА_4 складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; та будинку із земельною ділянкою кадастровий номер 1211000000:08:132:0137, площею 00636 га, за адресою: АДРЕСА_2 . 
Від імені ОСОБА_4 було складено заповіт на ім`я ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , однак починаючи з вересня 2017 року постійно проживав за адресою матері ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 , оскільки вона тяжко хворіла, потребувала догляду, та допомоги. Після смерті матері ОСОБА_3 продовжував проживати за адресою матері без реєстрації, знав про заповіт, а тому вважав, що зможе в будь-який час звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 
Документального підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_4 немає, тому заявники змушені звернутись до суду, та просили встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі спадкодавицею ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Заявники у судове засідання не з`явилися, їх представниця ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала у повному обсязі. 
Представниця заінтересованої особи Тімуш К.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, покладалася на думку суду, просила суд винести законне рішення за умови наявності усіх необхідних документів та доведення обставин справи. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав. 
Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як батька та дітей підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , виданого Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 09.10.1986, актовий запис № 1235; свідоцтвом про шлюб, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30.03.2018, актовий запис № 131, яким змінено прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_7 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , виданого 18.07.1991, актовий запис № 698.
ОСОБА_3 являється сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що установлено свідоцтвом про народження ОСОБА_3 виданого Центральним РАЦС м. Кривий Ріг 03.03.1960, актовий запис № 444; свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Центрально-Міським РАЦС 01.08.1972, актовий запис № 346, яким змінено прізвище ОСОБА_8 на ОСОБА_9 ; та свідоцтвом про смерть, виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 01.09.2021, актовий запис № 1102. 
Заповітом посвідченого Першою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 29.04.2021, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_3 усе належне їй майно. 
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 19.03.2024, актовий запис № 633.
Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бикановим Р.І. від 06.11.2024, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено ОСОБА_1 , яка діє за себе та по довіреності від імені ОСОБА_2 , у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 . Спадкоємцями не надано підтверджуючих документів, щодо постійного проживання спадкодавця ОСОБА_3 із померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на час відкриття спадщини. 
Звернувшись до суду з заявою, заявники надали суду акт посвідчений ТОВ «Сітісервіс-КР» 12.02.2025, підписаний трьома сусідами, про те, що ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації разом з ОСОБА_4 з вересня 2017 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сам по собі не може бути достатнім доказом. 
Також, на підтвердження заявлених вимог заявники зазначили медичні документи ОСОБА_4 , кредитний договір укладений ОСОБА_3 в АТ «ПУМБ» від 29.01.2020, квитанції про його погашення, фіскальний чек на придбання останнім товару в магазині побутової техніки, а також лист з Відділу методології та звітності Управління з питань виплат Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.10.2025 про отримання ОСОБА_3 допомоги на поховання ОСОБА_4 , що на думку суду не можна розцінювати як докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Акти про демонтаж засобу вимірювальної техніки, та про монтаж засобу вимірювальної техніки складені 28.06.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачем вказаний ОСОБА_3 не підтверджують факту спільного проживання останнього разом з матір`ю ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки складені після її смерті. 
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15, від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19.
Практика правозастосування частини третьої статті 1268 ЦК України є сталою.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19).
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Верховного Суду від 04 листопада 2024 року у справі № 504/3606/14-ц).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що надані заявниками докази не містять у собі фактичних даних, які пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання померлого спадкоємця ОСОБА_3 разом з померлою спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а відтак відсутні достатні правові підстави для задоволення заяви. 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 76-81, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа – територіальна громада в особі Криворізької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення– відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя         Ю.В.Онопченко