П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м. Київ

Справа № 752/16156/22
Провадження № 22-ц/824/1579/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Ольшевського П.М.

сторони: позивач  Керівник Голосіївської окружної прокуратури міста 
Києва в інтересах держави в особі Київської міської 
державної адміністрації, Київської міської ради
відповідачі  ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремін», 
ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 адвоката Дворнікової Анни Юріївни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року, ухваленого у складі судді Мазура Ю. Ю., -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Керівник Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ремін», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту.
Позов мотивований тим, що Голосіївська окружна прокуратура міста Києва встановила, що на земельних ділянках з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0026, 8000000000:79:719:0029 розташоване самочинно побудоване нерухоме майно. Під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 12020100010005204, внесеному 22 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 197-1 КК України, встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та посвідченого 09 жовтня 2001 року Товарною біржею «Українська біржа Десятинна», реєстраційний номер №5856-А/2580, первинне право власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 обліковувалось за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності, начебто виданого 03 липня 2001 року Голосіївською районною в місті Києві радою. На час укладання договору купівлі-продажу площа нежитлового приміщення становила 75,00 кв. м. Вказаний договір купівлі-продажу 16 листопада 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Меженська К. С. зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000, номер запису про право власності 17401208.
У подальшому на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ремін» 
№ 2 від 14 листопада 2016 року і акта приймання-передання від 15 листопада 2016 року вказану нежитлову будівлю ОСОБА_2 вніс до статутного капіталу ТОВ «Ремін», номер запису про право власності 17459840.
На підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2016 року № 5248 вказана нежитлова будівля вибула із власності ТОВ «Ремін» на користь ОСОБА_3 , номер запису про право власності 17533263.
На замовлення ОСОБА_3 ПП «Бюро технічної інвентаризації та оцінки» виготовлено довідку про показники об`єкта нерухомого майна від 25 вересня 2018 року № 107/2018 відповідно до якої площа існуючої будівлі становить 151 кв. м, індексний номер запису 43240055.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлову будівлю площею 151 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 на підставі договорів дарування від 01 жовтня 2018 року № 5830 і № 5831 перейшло в рівних частках до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , номери записів про право власності 28172315 і 28172772 відповідно.
У подальшому ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з метою розширення приміщення зазначеної нежитлової будівлі без дозвільних документів на будівництво, а також права, яке б посвідчувало право власності або користування землею, виконували будівельні роботи.
Вказаний факт здійснення незаконних будівельних робіт навколо нежитлової будівлі площею 151 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 встановлено під час огляду місця події під час розслідування кримінального провадження № 42022102010000131 від 15 липня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України та зафіксовано у протоколі огляду місця події від 10 серпня 2022 року.
Зокрема, вказаним оглядом встановлено, що на частині земельної ділянки розташований об`єкт нерухомого майна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та навколо нього побудовано об`єкт незавершеного будівництва.
Також по периметру приблизно 10 метрів навколо недобудови виявлено залишки будівельних матеріалів, насипи ґрунту та інше будівельне сміття.
Окрім того, інженером-землевпорядником, залученим для участі у зазначеному огляді земельних ділянок, виконано геодезичну зйомку за результатами якої встановлено, що територія, яка використовується під вказаним об`єктом незавершеного будівництва становить 219,3 кв. м, з яких 98,4 кв. м розташовується на земельній ділянці природно-заповідного фонду з кадастровим номером 80000000000:79:719:0026 і 120,9 кв. м розташовується на землях автомобільного транспорту з кадастровим номером 80000000000:79:719:0029. Крім того, під час огляду встановлено, що на земельній ділянці природно-заповідного фонду з кадастровим номером 80000000000:79:719:0026 поруч з об`єктом незавершеного будівництва розташовуються землі природно-заповідного фонду, що зазнали впливу від проведення будівельних робіт загальною площею 173 кв. м.
Також, відповідно до довідки спеціалістів Державної екологічної інспекції Столичного округу, залучених до проведення зазначеної слідчої дії, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 належить до території природно-заповідного фонду та відноситься до урочища «Теремки». Враховуючи вищевикладене, у разі відсутності ряду документів дозвільного характеру можна зробити висновок, що розміщення об`єкта незавершеного будівництва на вказаній земельній ділянці здійснено із порушенням вимог земельного та природоохоронного законодавства.
З метою усунення перешкод власникам - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради та державі в особі Київської міської державної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельними ділянками правочини підлягають визнанню судом недійсними, реєстрація права власності підлягає скасуванню, самочинно побудований об`єкт нерухомого майна підлягає знесенню, а земельні ділянки під вказаним об`єктом поверненню.
Ураховуючи викладене, прокурор просив усунути перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0026, 8000000000:79:719:0029 шляхом:
- визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 75 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 09 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідченого Товарною біржею «Українська біржа Десятинна», реєстраційний номер №5856-А/2580;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 листопада 2016 року № 32334013 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000;
- визнання недійсними протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Ремін» від 14 листопада 2016 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. у реєстрі за № 5152, № 5153, № 5154 і акта приймання-передання від 15 листопада 2016 року про внесення до статутного капіталу ТОВ «Ремін» за рахунок додаткового внеску учасника ОСОБА_2 у вигляді нежитлового приміщення загальною площею 75 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. від 16 листопада 2016 року № 32388656 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ТОВ «Ремін» на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 75 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 21 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 і ТОВ «Ремін», зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. в реєстрі за № 5248;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 листопада 2016 року № 32458268 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000;
- визнання недійсним договору дарування 1/2 частини нежитлової будівлі, загальною площею 151,0 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 01 жовтня 2018 року № 5830, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. в реєстрі за № 5830;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 жовтня 2018 року № 43280483 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на 1/2 частини нерухомого майна, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_5 на нього;
- визнання недійсним договору дарування 1/2 частини нежитлової будівлі, загальною площею 151,0 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 01 жовтня 2018 року № 5831, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. в реєстрі за № 5831;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 жовтня 2018 року № 43280922 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини нерухомого майна, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_4 на нього;
- зобов`язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 151 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000, та недобудову навколо неї, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 площею 98,4 кв. м та на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 площею 120,9 кв. м;
- зобов`язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повернути Київській міській державній адміністрації земельну ділянку площею 271,4 кв. м і Київській міській раді земельну ділянку площею 120,9 кв. м з приведенням їх у придатний для використання стан шляхом звільнення від споруд та будівельного сміття.
У липні 2024 року прокурор подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 під об`єктом природно-заповідного фонду та земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:719:0029, яка відноситься до земель транспорту в процесі розгляду цієї справи зазнали змін. Вказані зміни відбулись після подання прокурором позовної заяви в суд та до початку розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, прокурор просив усунути перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом:
- визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 75 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 09 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідченого Товарною біржею «Українська біржа Десятинна», реєстраційний номер № 5856-А/2580. 2;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 листопада 2016 року № 32334013 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000;
- визнання недійсними протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Ремін» від 14 листопада 2016 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. у реєстрі за № 5152, № 5153, № 5154 і акта приймання-передання від 15 листопада 2016 року про внесення до статутного капіталу ТОВ «Ремін» за рахунок додаткового внеску учасника ОСОБА_2 у вигляді нежитлового приміщення загальною площею 75 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. від 16 листопада 2016 року № 32388656 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ТОВ «Ремін» на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 75 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 21 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 і ТОВ «Ремін», зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. в реєстрі за № 5248;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 листопада 2016 року № 32458268 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000;
- визнання недійсним договору дарування 1/2 частини нежитлової будівлі, загальною площею 151,0 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 01 жовтня 2018 року № 5830, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. в реєстрі за № 5830;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 жовтня 2018 року № 43280483 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на 1/2 частини нерухомого майна, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_5 на нього;
- визнання недійсним договору дарування 1/2 частини нежитлової будівлі, загальною площею 151,0 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 01 жовтня 2018 року № 5831, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. в реєстрі за № 5831;
- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 жовтня 2018 року № 43280922 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини нерухомого майна, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_4 на нього;
- зобов`язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 151 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000, та недобудову навколо неї, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0035 площею 98,4 кв. м та на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 площею 120,9 кв. м;
- зобов`язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повернути Київській міській державній адміністрації земельну ділянку площею 271,4 кв. м та Київській міській раді земельну ділянку площею 120,9 кв. м з приведенням їх у придатний для використання стан шляхом звільнення від споруд та будівельного сміття. 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року позов Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ремін», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту задоволено.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 75 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 09 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідченого Товарною біржею «Українська біржа Десятинна», реєстраційний номер № 5856-А/2580.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 листопада 2016 року № 32334013 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом визнання недійсними протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Ремін» від 14 листопада 2016 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. у реєстрі за № 5152, № 5153, № 5154 та акта приймання-передання від 15 листопада 2016 року про внесення до статутного капіталу ТОВ «Ремін» за рахунок додаткового внеску учасника ОСОБА_2 у вигляді нежитлового приміщення загальною площею 75 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. від 16 листопада 2016 року № 32388656 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ТОВ «Ремін» на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 75 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 21 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 і ТОВ «Ремін», зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. в реєстрі за № 5248.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 листопада 2016 року № 32458268 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом визнання недійсним договору дарування 1/2 частини нежитлової будівлі, загальною площею 151,0 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 01 жовтня 2018 року № 5830, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. в реєстрі за № 5830.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 жовтня 2018 року № 43280483 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на 1/2 частини нерухомого майна, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_5 на нього.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом визнання недійсним договору дарування 1/2 частини нежитлової будівлі, загальною площею 151,0 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 01 жовтня 2018 року № 5831, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. в реєстрі за № 5831.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 жовтня 2018 року № 43280922 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини нерухомого майна, реєстраційний номер нерухомого майна 1082707680000, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_4 на нього.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом зобов`язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 151 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000, та недобудову навколо неї, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0035, площею 98,4 кв. м, та на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026, площею 120,9 кв. м.
Усунено перешкоди власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом зобов`язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повернути Київській міській державній адміністрації земельну ділянку площею 271,4 кв. м та Київській міській раді земельну ділянку площею 120,9 кв. м з приведенням їх у придатний для використання стан шляхом звільнення від споруд та будівельного сміття.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду мотивоване тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035), на якій розташована частина самочинно побудованої споруди, знаходиться у кварталі 3 виділ 6 , відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у користуванні Інституту зоології ім. І.І. Шмальгаузена НАН України, входить до складу національного природного парку «Голосіївський», що свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності. Практика Верховного Суду свідчить про запровадження юридичної конструкції, за якою землі, перехід права володіння якими до фізичних та юридичних осіб неможливий, зважаючи на пряму вказівку законодавця, вважаються такими, що залишилися у володінні законного власника (держави або територіальної громади), і в такому разі їх державна реєстрація, використання і розпорядження іншою особою розцінюються як триваюче порушення прав власника, не пов`язане із позбавленням права володіння. Верховний Суд застосував зазначений підхід при визначенні режиму земель водного фонду і лісогосподарського призначення. Водночас, оскільки землі природно-заповідного й водного фондів мають аналогічні обмеження щодо оборотоздатності, указана юридична конструкція підлягає застосуванню для кваліфікації спірних правовідносин і в цій справі. Незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним. 
Частина самочинно збудованого нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0029, яка відноситься до земель транспорту з видом використання - для експлуатації та обслуговування будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.
Суд вказав, що цільове призначення спірних земельних ділянок фактично було змінено внаслідок здійснення самочинного будівництва на ній.
Рішень про передання у власність чи користування будь-яким фізичним або юридичним особам земельних ділянок з кадастровими номерами 800000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035) і 8000000000:79:719:0029 Київська міська рада і Київська міська державна адміністрація не приймали. 
Нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , є самочинним будівництвом, оскільки зареєстрований об`єкт нерухомого майна та недобудова навколо нього будуються на земельних ділянках, які для вказаної мети (під будівництво) не відводилось.
Спірний об`єкт самочинного будівництва, збудовано на земельних ділянках, що не були відведені для цієї мети, його не прийнято до експлуатації, а тому він є нествореним в розумінні статті 331 ЦК України, що виключає можливість реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.
ОСОБА_1 станом на 2001 рік не була власником нерухомого майна на спірних земельних ділянках, а укладання між нею і ОСОБА_2 09 жовтня 2001 року договору купівлі-продажу спрямовано на створення штучних підстав для реєстрації права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за ОСОБА_2 та подальшим заволодінням земельних ділянок природно-заповідного фонду та земель транспорту.
Договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 09 жовтня 2001 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , Товарною біржою «Українська біржа Десятинна» не реєструвався, в нотаріальному порядку не посвідчувався, що свідчить про його недійсність.
Місцевий суд зробив висновок, що 98,4 кв. м земельної ділянки природно-заповідного фонду з кадастровим номером 800000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035) і 120,9 кв. м земель транспорту з кадастровим номером 800000000:79:719:0029 зайняті та забудовані самочинно поза волею власників.
Місцевий суд також виснував, що існування спірних правочинів перешкоджає Київській міській раді та Київській міській державній адміністрації у реалізації від імені держави правомочностей щодо володіння і розпоряджання земельними ділянками через незаконне розміщення на них майна, яке є предметом вказаних договорів.
Обраний позивачем спосіб захисту повністю відповідає критерію ефективності, адже співвідноситься зі змістом права, за захистом якого звертаються позивачі, характером порушення цього права та спричиненими цим порушенням наслідками.
Щодо строку позовної давності суд вказав, що негаторний позов, який спрямований на захист прав законного володільця спірних земельних ділянок щодо користування і розпорядження ними, може бути заявлений упродовж всього часу тривання відповідного порушення. При цьому, власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права на земельну ділянку, у тому числі оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку.
03 липня 2025 року представником ОСОБА_5 - адвокатом Дворніковою А. Ю. подано до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись суперечливість та необґрунтованість рішення суду, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
29 липня 2025 року прокурор подав до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 15 травня 2025 року - без змін.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - адвоката Дворнікової А. Ю. на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року у справі за позовом Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ремін», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту.
Витребувано з Голосіївського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи № 752/15126/22.
13 серпня 2025 року матеріали справи № 752/15126/22 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.
За правилами частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Належним чином повідомленні про дачу, час та місце розгляду справи  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ремін», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За викладених обставин, Київський апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи № 752/15126/22 за відсутності  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ремін», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які про дачу, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише 
у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Дворнікової А. Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора Карпук В.А., який заперечував проти доводів апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Дворнікової А.Ю., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, урахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Інститут зоології ім. І.І. Шмальгаузена НАН України є державною організацією, якій на підставі постанови від 22 серпня 1944 року № 1055 Ради Народних Комісарів УРСР передано у безстрокове використання для організації наукових робіт з лісознавства лісовий масив площею 150 га, розташований навколо господарської Академії Наук УРСР - «Феофанія у Київському районі», зараз урочище «Теремки».

У подальшому Указом Президента України від 27 серпня 2007 року № 794/2007 на території міста Києва створено національний природний парк «Голосіївський» (далі - НПП «Голосіївський»).

Відповідно до додатка до зазначеного Указу Президента 90,28 гектари землі Інституту зоології імені І.І. Шмальгаузена НАН України включаються до складу НПП «Голосіївський» без вилучення у землекористувачів.

У подальшому Держуправління охорони навколишнього природного середовища міста Києва охоронним зобов`язанням від 29 січня 2008 року № 1-1-4 передало Інституту зоології ім. І.І. Шмальгаузена НАН України під охорону заповідний об`єкт - територію урочища «Теремки», яку включено до складу НПП «Голосіївський».
Постановою Бюро президії НАН України від 17 листопада 2021 року № 352 земельні ділянки з кадастровими номерами: 800000000:79:719:0026 площею 8,0297 га, 8000000000:79:713:0014 площею 82,9966 га в урочищі «Теремки» закріплено за Державною установою «Інститут еволюції екології НАН України».
На даний час вказана установа не набула прав на вказані земельні ділянки, а їх землекористувачем залишається Інституту зоології ім. І.І. Шмальгаузена НАН України, що підтверджується інформацією Державної установи «Інститут еволюції екології НАН України» від 01 липня 2022 року № 54.
Голосіївська окружна прокуратура міста Києва встановила, що на земельних ділянках з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035) землі природно-заповідного фонду і кадастровим номером 8000000000:79:719:0029 землі транспорту, розташовано самочинно побудоване нерухоме майно.
Під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні 
№ 12020100010005204, внесеному 22 грудня 2020 року до ЄРДР за частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 197-1 КК України, встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та посвідченого 09 жовтня 2001 року Товарною біржею «Українська біржа Десятинна», реєстраційний номер 5856-А/2580, первинне право власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 обліковувалось за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності, начебто виданого 03 липня 2001 року Голосіївською районною в місті Києві радою. На час укладання договору купівлі-продажу площа нежитлового приміщення становила 75 кв. м.
Вказаний договір купівлі-продажу 16 листопада 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Меженська К. С. зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000, номер запису про право власності 17401208.
У подальшому на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ремін» від 14 листопада 2016 року № 2 і акта приймання-передання від 15 листопада 2016 року вказану нежитлову будівлю ОСОБА_2 вніс до статутного капіталу ТОВ «Ремін», номер запису про право власності 17459840.
На підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2016 року № 5248 вказана нежитлова будівля вибула із власності ТОВ «Ремін» на користь ОСОБА_3 , номер запису про право власності 17533263.
На замовлення ОСОБА_3 ПП «Бюро технічної інвентаризації та оцінки» виготовлено довідку про показники об`єкта нерухомого майна від 25 вересня 2018 року № 107/2018 відповідно до якої площа існуючої будівлі становить 151 кв. м, індексний номер запису 43240055.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлову будівлю площею 151 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 на підставі договорів дарування від 01 жовтня 2018 року № 5830, № 5831 перейшло в рівних частках до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , номери записів про право власності 28172315 і 28172772 відповідно.
У подальшому ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з метою розширення приміщення зазначеної нежитлової будівлі без дозвільних документів на будівництво, а також права, яке б посвідчувало право власності або користування землею, виконували будівельні роботи.

Вказаний факт здійснення незаконних будівельних робіт навколо нежитлової будівлі площею 151 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 встановлено під час огляду місця події у ході розслідування кримінального провадження № 42022102010000131 від 15 липня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України та зафіксовано у протоколі огляду місця події від 10 серпня 2022 року.
Зокрема, вказаним оглядом встановлено, що на частині земельної ділянки розташований об`єкт нерухомого майна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та навколо нього побудовано об`єкт незавершеного будівництва.
Також по периметру приблизно 10 метрів навколо недобудови виявлено залишки будівельних матеріалів, насипи ґрунту та інше будівельне сміття.
Інженером-землевпорядником, залученим для участі у зазначеному огляді земельних ділянок, виконано геодезичну зйомку за результатами якої встановлено, що територія, яка використовується під вказаним об`єктом незавершеного будівництва становить 219,3 кв. м, з яких 98,4 кв. м розташовується на земельній ділянці природно-заповідного фонду з кадастровим номером 80000000000:79:719:0026 і 120,9 кв. м розташовується на землях автомобільного транспорту з кадастровим номером 80000000000:79:719:0029. Крім того, в під час огляду встановлено, що на земельній ділянці природно-заповідного фонду з кадастровим номером 80000000000:79:719:0026 поруч з об`єктом незавершеного будівництва розташовуються землі природно-заповідного фонду, що зазнали впливу від проведення будівельних робіт загальною площею 173 кв. м.
Відповідно до довідки спеціалістів Державної екологічної інспекції Столичного округу, залучених до проведення зазначеної слідчої дії, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035) належить до території природно-заповідного фонду та відноситься до урочища «Теремки».
На замовлення КП «Київський інститут земельних відносин» розроблено технічну документацію із землеустрою, у зв`язку з чим утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:719:0035, яка розташована в АДРЕСА_1, площа 7,9822 га; категорія земель - землі лісогосподарського призначення; цільове призначення 09.03 для цілей підрозділів 09.01, 09.02, 09.04-09.05 та для збереження та використання земель природно- заповідного фонду; вид використання - для цілей підрозділів 09.01-09.02 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду; дата державної реєстрації земельної ділянки 10 вересня 2021 року; утворена шляхом об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0026, 8000000000:79:719:0034 на підставі заяви від 25 жовтня 2023 року № ЗВ-9706608552023 та технічної документації із землеустрою щодо Інвентаризації земель, яка розроблена комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин».
Як вбачається з Витягу на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:719:0035, до її складу повністю включено земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026. Цільове призначення земельної ділянки залишилось незмінним для збереження та використання земель природно-заповідного фонду.
На замовлення КП «Київський інститут земельних відносин» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, внаслідок якої внесено зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:719:0029, яка розташована: АДРЕСА_1, площа 0,7435 га; категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, вид цільового призначення земельної ділянки 12.13 Земельні ділянки загального користування, які використовуються як вулиці, майдани, проїзди, дороги, набережні; дата державної реєстрації земельної ділянки 10 вересня 2021 року; на підставі заяви від 09 вересня 2021 року № ЗВ- 9712651862021 та технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, яка розроблена комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин».
Таким чином установлено, що станом на зараз, об`єкт незавершеного будівництва розташовується на земельній ділянці природно-заповідного фонду з кадастровим номером 8000000000:79:719:0035 та на землях промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення з кадастровим номером 80000000000:79:719:0029.
Згідно з актами від 07 вересня 2020 року і 26 жовтня 2020 року б/н, складеними лісничим урочища «Теремки», земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035), на якій розташована частина самочинно побудованої споруди, знаходиться у кварталі 3 виділ 6 , та перебуває у користуванні Інституту зоології ім. І.І. Шмальгаузена НАН України, входить до складу національного природного парку «Голосіївський».
Інститут зоології ім. І.І. Шмальгаузена НАН України надано копію проекту організації та розвитку лісового господарства урочища «Теремки» Інституту зоології ім. І.І. Шмальгаузена НАН України інв.№156 прим.№2 розроблений у 2013 році Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням Державного агентства лісових ресурсів України та містить таксаційний опис та відомості поквартальних підсумків.
Відповідно до указаних лісовпорядних документів, а також картосхем функціонального зонування території НПП «Голосіївський» (центральна частина) незаконно зайнята земельна ділянка входить до складу урочища «Теремки» у кварталі 3 виділ 6 та відноситься до земель лісогосподарського призначення НПП «Голосіївський».
Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), викладеної в листах від 21 травня 2021 року № 05716-10657, від 07 жовтня 2022 року № 0570202/1-12182, а також відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішень про передання у власність чи користування будь-яким фізичним або юридичним особам земельних ділянок з кадастровими номерами 800000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035) і 8000000000:79:719:0029 Київська міська рада і Київська міська державна адміністрація не приймала.
Відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12 липня 2021 року № 055-16238 і від 10 січня 2022 року № 055-229 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 не надавались. Будь-які зареєстровані звернення фізичних або юридичних осіб у Департаменті з приводу отримання містобудівних умов та обмежень забудови вищезазначеної земельної ділянки відсутні.
За інформацією Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25 червня 2021 року № 064-3694 Департаментом контрольні картки на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення на період ведення будівельних робіт на АДРЕСА_1 не видавались.
Згідно з інформацією Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 15 липня 2022 року № 073-1827 Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність до експлуатації об`єкта будівництва за зазначеною адресою.
Відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП КМР «КМ БТІ») від 19 січня 2022 року № 062/14-622 (И-2022) з даними реєстрових книг по нежитловому фонду АДРЕСА_1 нерухоме майно на праві власності не реєструвалось.
Згідно з інформацією Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22 вересня 2021 року № 073-8314 замовником будівництва, фізичною особою, через ЦНАП Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 літера «А» № КВ051210629644 від 02 липня 2021 року. За результатами розгляду зазначене повідомлення повернуте на доопрацювання.
Відповідно до інформації НПП «Голосіївський» в листі від 15 червня 2022 року № 187/2-01 дозволи з приводу оренди, користування або забудови земельної ділянки, що входять до складу НПП «Голосіївський», будь-яким особам не надавались.
Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів КМДА від 21 травня 2021 року № 05716-10657 міською радою встановлено що на частині земельної ділянки, яка відповідно до міського земельного кадастру з обліковим кодом 79:719:0026 та обліковується за Інститутом зоології ім. І.І.Шмальгаузена НАН України ведеться будівництво, однак за поданням Департаменту земельних ресурсів рішення щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність) не приймалось.
Відповідно до інформації вказаного Департаменту від 07 жовтня 2022 року № 0570202/1-12182 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:719:0029 у Міському земельному кадастрі не зареєстрована, звернення (клопотання) будь-яких фізичних або юридичних осіб про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також щодо встановлення (відновлення) меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) у міському земельному кадастрі не зареєстровані.
Інформація щодо державної реєстрації вказаних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у міському земельному кадастрі відсутня.
Отже, 98,4 кв. м земельної ділянки природно-заповідного фонду з кадастровим номером 800000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035) і 120,9 кв. м земель транспорту з кадастровим номером 800000000:79:719:0029 зайняті та забудовані самочинно поза волею власників.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10 листопада 2016 року право власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2001 року № 5856-А/2580, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
Відповідно до вказаного договору, посвідченого Українською біржою «Десятинна», вищезазначене відчужуване нежитлове приміщення на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності, виданого 03 липня 2001 року Голосіївською районною в місті Києві радою.
За інформацією Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 23 червня 2022 року № 100-4121 вказане свідоцтво про право власності Голосіївською районною в місті Києві радою 03 липня 2001 року не могло бути видане, оскільки у 2001 році свідоцтва про право власності на нерухоме майно видавались лише Головним Управлінням комунальної власності Київської міської державної адміністрації.
Крім того, згідно з рішенням Київської міської ради «Про районні у місті Києві ради» від 06 вересня 2001 року № 3/1437 та з метою проведення діяльності Московської районної ради міста Києва у відповідність до змін адміністративно-територіального поділу районів міста Києва, рішенням від 17 вересня 2001 року № 1/1 Голосіївської районної в місті Києві ради, було сформовано Голосіївську районну в місті Києві раду.
Документи фонду № Р-1606 «Товарна біржа «Українська товарна біржа Десятинна» за 1991-2002 роки відповідно до актів приймання-передачі та описів справ передано на зберігання до Державного архіву міста Києва, що підтверджується листом архіву від 25.07.2022 № 068/07-21/988.
За описом № 2 до документів фонду № Р-1606 «Товарна біржа «Українська біржа Десятинна» за 2001 рік договорів купівлі-продажу № 5856-А/2580 від 09 жовтня 2001 року не значиться. Останній номер договору купівлі-продажу за цей рік - № 0169-А/178 від 07 грудня 2001 року. За 09 жовтня 2001 року значиться лише один договір купівлі-продажу, що зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа Десятинна», який має номер № 0157-А/163 та стосується купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_2 і не містить відомостей про ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
Відповідно до листа Національного центра управління та випробувань космічних засобів від 21 лютого 2022 року № 456-4-04.01.02-2022 вперше спірна будівля фіксується на космічному знімку з датою зйомки 29 грудня 2012 року.
Також, за вказаною адресою інвентаризаційна справа в сховищі бюро відсутня, оскільки інвентаризація за вказаною адресою не замовлялась і не проводилась, що підтверджується листами КП КМР «КМ БТІ» від 10 червня 2022 року № 062/14-4658 (И-2022) та від 19 січня 2022 року № 062/14-622 (И-2022).
Відповідно інформації Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради (КМДА) від 10 січня 2022 року № 0570202/1-352 земельна ділянка за адресою: 
АДРЕСА_1 у Міському земельному кадастрі не зареєстрована та не обліковується.
Згідно з інформацією Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 18 липня 2022 року № 100-5002 в період з 2011 року до липня 2022 року Голосіївська районною в місті Києві державна адміністрація жодного питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості на АДРЕСА_1 не опрацьовувала, жодних звернень не надходило.
Відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 16 червня 2022 року № 055-3297 департамент веде та формує реєстр адрес з 2011 року на підставі розпоряджень відповідної районної в місті Києві державної адміністрації (присвоєння адрес житловим будинкам) та наказів Департаменту (присвоєння адрес іншим об`єктам нерухомого майна).
В реєстрі адрес, який ведеться згідно з Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22 травня 2013 року № 337/9394, немає відомостей про документи щодо присвоєння об`єктам нерухомості поштової адреси АДРЕСА_1.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Щодо позовних вимог до ТОВ «Ремін»

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
У частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий 
і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним 
і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Поняття «суд, встановлений законом» містить таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист 
є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського 
й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням 
у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так 
і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
У статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого
є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Спір у цій справі в частині вимоги до ТОВ «Ремін» про усунення перешкод власникам - державі в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради у володінні і розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 8000000000:79:719:0035, 8000000000:79:719:0029 шляхом визнання недійсними протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Ремін» від 14 листопада 2016 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. у реєстрі за № 5152, № 5153, № 5154 і акта приймання-передання від 15 листопада 2016 року про внесення до статутного капіталу ТОВ «Ремін» за рахунок додаткового внеску учасника ОСОБА_2 у вигляді нежитлового приміщення загальною площею 75 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 
є спором про порушення юридичною особою - ТОВ «Ремін» права територіальної громади як власника землі.
Отже, з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині вимог керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ТОВ «Ремін» про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками шляхом визнання недійсними протоколу загальних зборів віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з частинами першою, другою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Отже, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року в частині позовних вимог керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ТОВ «Ремін» про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками шляхом визнання недійсними протоколу загальних зборів слід скасувати, а провадження у справі в цій частині - закрити.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, скасування рішень приватних нотаріусів та визнання недійсним договорів дарування

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15 (пункт 82), від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20 (пункт 24)).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2020 року в справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
Відповідно до частини першої статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Конституція України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності (стаття 143).
Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (пункт «б» частини першої статті 80 ЗК України).
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (частини перша, друга статті 83 ЗК України).
Відповідно до частини 2 та пункту «б» частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
У статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати у цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.
Законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.
Системний аналіз наведених положень законодавчих актів дає змогу стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України.
У частині другій статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 Велика Палата Верховного Суду вказала: сам собою факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду не слід розглядати як окреме щодо факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки (пункт 89); 
права власника земельної ділянки порушуються у результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки у реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження (пункт 92); 
за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстроване за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна (пункт 112);
належними вимогами, які може заявити власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження нею, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (пункт 113).
Юридичні перешкоди для власника земельної ділянки, які виникли внаслідок зазначеної реєстрації, усуваються внаслідок задоволення судом належних позовних вимог:
1) або про знесення самочинно побудованого нерухомого майна (внаслідок демонтажу якого на підставі пункту 1 частини першої, частини другої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» закриваються відповідний розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційна справа);
2) або про визнання права власності на самочинно побудоване майно (таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності на відповідне майно згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»).
Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (пункт 138)).
У постанові від 27 жовтня 2021 року у справі № 202/7377/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна та скасування записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суди: не урахували, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а саме ефективним способом захисту, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, оскільки вирішення вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, скасування рішень приватних нотаріусів та визнання недійсним договорів дарування є неефективним способом захисту. 
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, 
у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).
Отже, вимоги позову про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, скасування рішень приватних нотаріусів та визнання недійсним договорів даруваннязадоволенню не підлягають.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року в частині позовних вимог Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, скасування рішень приватних нотаріусів та визнання недійсним договорів дарування слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Щодо вимог про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю площею та недобудову навколо неї та повернення земельних ділянок

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частини перша та друга статті 376 ЦК України).
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина сьома статті 376 ЦК України).
Отже, правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.
В матеріалах справи немає доказів щодо належності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 спірних земельних ділянок.
Крім того, як відомо з матеріалів справи:
- відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12 липня 2021 року № 055-16238 і від 10 січня 2022 року № 055-229 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 не надавались. Будь-які зареєстровані звернення фізичних або юридичних осіб у Департаменті з приводу отримання містобудівних умов та обмежень забудови вищезазначеної земельної ділянки відсутні;
- за інформацією Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25 червня 2021 року № 064-3694 Департаментом контрольні картки на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення на період ведення будівельних робіт на АДРЕСА_1 не видавались;
- згідно з інформацією Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 15 липня 2022 року № 073-1827 Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність до експлуатації об`єкта будівництва за зазначеною адресою;
- відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП КМР «КМ БТІ») від 19 січня 2022 року № 062/14-622 (И-2022) з даними реєстрових книг по нежитловому фонду АДРЕСА_1 нерухоме майно на праві власності не реєструвалось;
- згідно з інформацією Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22 вересня 2021 року № 073-8314 замовником будівництва, фізичною особою, через ЦНАП Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 літера «А» № КВ051210629644 від 02 липня 2021 року. За результатами розгляду зазначене повідомлення повернуте на доопрацювання;
- відповідно до інформації НПП «Голосіївський» в листі від 15 червня 2022 року № 187/2-01 дозволи з приводу оренди, користування або забудови земельної ділянки, що входять до складу НПП «Голосіївський», будь-яким особам не надавались;
- відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів КМДА від 21 травня 2021 року № 05716-10657 міською радою встановлено що на частині земельної ділянки, яка відповідно до міського земельного кадастру з обліковим кодом 79:719:0026 та обліковується за Інститутом зоології ім. І.І.Шмальгаузена НАН України ведеться будівництво, однак за поданням Департаменту земельних ресурсів рішення щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність) не приймалось;
- відповідно до інформації вказаного Департаменту від 07 жовтня 2022 року № 0570202/1-12182 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:719:0029 у Міському земельному кадастрі не зареєстрована, звернення (клопотання) будь-яких фізичних або юридичних осіб про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також щодо встановлення (відновлення) меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) у міському земельному кадастрі не зареєстровані;
- інформації щодо державної реєстрації спірних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у міському земельному кадастрі немає.
Отже, 98,4 кв. м земельної ділянки природно-заповідного фонду з кадастровим номером 800000000:79:719:0026 (зараз 8000000000:79:719:0035) і 120,9 кв. м земель транспорту з кадастровим номером 800000000:79:719:0029 зайняті та забудовані самочинно поза волею власників.
Таким чином установлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не набули права власності на спірні земельні ділянки.
Також установлено, що спірні нежитлові приміщення є самочинними, оскільки жодних дозволів на проведення будівельних робіт не видавалось. 
Крім того, спірні нежитлові будівлі побудовані на земельних ділянках, які не були відведенні для цього.
Із матеріалів справи також відомо, що спірні нежитлові будівлі побудовані на земельних ділянках, які не були відведенні для цього, орган місцевого самоврядування жодного рішення про виділення спірних земельних ділянок для такого будівництва не приймав, а здійснене на них будівництво є самочинним.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що стаття 376 ЦК України розміщена у главі 27 «Про право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.
Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично 
і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду у постанові від 
15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23) виснувала, що самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.
Разом із цим сам по собі факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду не слід розглядати, як окреме щодо факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки.
Здійснення самочинного будівництва порушує права власника земельної ділянки, у тому числі в разі відсутності державної реєстрації пава власності на самочинно побудоване нерухоме майно за відповідною особою. Факт самочинного будівництва змушує власника земельної ділянки діяти з урахуванням того, що на відповідній земельній ділянці наявні певні об`єкти нерухомості, що обмежує можливості як користування, так і розпорядження земельною ділянкою. 
Отже, самочинно побудоване нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване за жодною особою, все одно обмежує власника відповідної земельної ділянки в користуванні та розпорядженні нею.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року 
у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23) зробила висновок, що права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не факту державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації його права власності додаткові юридичні обмеження.
Отже, самочинне будівництво порушує права позивачів на користування та розпорядження земельними ділянками, на яких побудовано спірні об`єкти. 

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, проте знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положень законодавства (див. постанови від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03 квітня 2019 року у справі № 921/15818/18 (пункт 51), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 від 31 серпня 
2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20 липня 2022 року у справі 
№ 923/196/20 (пункт 34)).
Належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно (див. пункт 152 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23)).
Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
Водночас колегія суддів звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 137, 138 постанови від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22, відповідно до яких, якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у разі задоволення вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої реєстрації. Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).
У контексті зазначених обставин колегія суддів вважає за необхідне врахувати і правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 924/820/21 та від 09 серпня 2023 року у справі № 922/1832/19, у яких, у свою чергу, врахований висновок, зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
З наведеного випливає, що звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження.
При цьому на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2025 року у справі 
№ 908/2388/21 (провадження № 12-73гс24) зазначено: «Вимога про знесення майна, яке власник земельної ділянки вважає самочинним будівництвом, є різновидом негаторного позову власника земельної ділянки з усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Статтею 376 ЦК України регламентовано правовий режим самочинного будівництва. Частиною другою статті 212 ЗК України встановлено право власника вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з боку суб`єктів, які створюють такі перешкоди. Отже, враховуючи негаторний характер позову власника земельної ділянки, обов`язок з приведення земельної ділянки у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, покладається на особу, яка чинить такі перешкоди на момент звернення власника земельної ділянки з позовом до суду. Відповідачем за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва має бути особа, яка чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою (останній набувач)».
Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України).
Установивши, що на спірних земельних ділянках збудовані об`єкти нерухомості, які є самочинним будівництвом, чим створено власникам земельних ділянок - Київській міській державній адміністрації і Київській міській раді перешкоди в користуванні належними їм земельними ділянками, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав про зобов`язання зобов`язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які здійснили самочинне будівництво і є їх останніми набувачами, знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 151 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082707680000, та недобудову навколо неї, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0035, площею 98,4 кв. м, та на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:719:0026, площею 120,9 кв. м, оскільки такий спосіб захисту порушеного права є належним та ефективним і відповідає сталій практиці Верховного Суду та зобов`язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повернути Київській міській державній адміністрації земельну ділянку площею 271,4 кв. м та Київській міській раді земельну ділянку площею 120,9 кв. м з приведенням їх у придатний для використання стан шляхом звільнення від споруд та будівельного сміття.
Висновки суду у справі у вказаній частині заявлених вимог не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у цій постанові.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскаржуване судове рішення в вказаній частині відповідає критерію обґрунтованості, а наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про помилковість або необґрунтованість висновків суду першої інстанції і ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Згідно з частиною першою статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення 
у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом не повно, допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року в частині позовних вимог Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ремін», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень приватних нотаріусів, визнання недійсним договорів дарування та протоколу загальних зборів підлягає скасуванню з ухваленням у справі в цій частині нового рішення про: 
- відмову в задоволенні позову Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень приватних нотаріусів, визнання недійсним договорів дарування;
- закриття провадження у справі в частині позовних вимог Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ТОВ «Ремін» про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками шляхом визнання недійсними протоколу загальних зборів.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року в частині позовних вимог Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту шляхом зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та недобудову навколо неї та повернення земельних ділянок слід залишити без змін.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Відповідно до матеріалів позивачем сплачено судовий збір з урахуванням 12 позовних вимог немайнового характеру на загальну суму 29 772,00 грн, тобто 2 481,00 грн за одну немайнову вимогу.
Постановою Київського апеляційного суду позов задоволено частково, та задоволенню підлягають лише дві позовних вимоги а тому з відповідачів на користь позивача підлягає сплаті судовий збір у сумі 4 962,00 грн.
Проте, відповідно до Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року судовий збір стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ремін», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах.
Разом з тим, Київський апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволені вимог щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ремін», ОСОБА_3 , а тому судовий збір з вказаних відповідачів стягненню не підлягає.
Таким чином, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судовий збір підлягає стягненню саме з вказаних осіб.
Разом з тим підстави для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з поданням апеляційної скарги відповідно до ст. 141 ЦПК України, відсутні, оскільки скасування рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог не вплинуло на вирішення спору по суті.
Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 369, 374, 375, 376, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката Дворнікової Анни Юріївни - задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року в частині позовних вимог Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремін», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень приватних нотаріусів, визнання недійсним договорів дарування та протоколу загальних зборів - скасувати.
В задоволенні позову Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень приватних нотаріусів, визнання недійсним договорів дарування - відмовити.

Провадження у справі в частині позовних вимог Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремін» про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками шляхом визнання недійсними протоколу загальних зборів закрити.
Роз`яснити Керівнику Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, що розгляд справи в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремін» віднесено до юрисдикції господарського суду.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року в частині позовних вимог Керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду та землями транспорту шляхом зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та недобудову навколо неї та повернення земельних ділянок - залишити без змін.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року в частині стягнення судового збору скасувати.
Стягнути з  ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) на користь Голосіївської окружної прокуратури міста Києва судові витрати по 2481,00 грн. з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус
Судді: Л. Д. Поливач
О. І. Шкоріна