номер провадження справи 3/1/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 Справа №908/1/26
м. Запоріжжя, Запорізька область
Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом: Регіонального ландшафтного парку «Клебан-Бик» (вул. Шкільна, 3, , с. Олександро-Калинове, Краматорський р-н, Донецька обл., 85142; ідентифікаційний код юридичної особи 31222274)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (вул. Каховська, будинок 11А, кабінет №8, м. Запоріжжя, 69096; ідентифікаційний код юридичної особи 40308189)
про стягнення коштів,

без повідомлення (виклику) представників сторін

РУХ СПРАВИ.
01.01.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Регіонального ландшафтного парку «Клебан-Бик» (скорочене найменування – РЛП «КЛЕБАН-БИК») до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (скорочене найменування – ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС»), про стягнення заборгованості за відпуск палива бензину А95 (за талонами) – 200 літрів на суму 11 592,00 грн, штрафу в розмірі 150,00 грн. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026 справу №908/1/26 передано на розгляд судді Педоричу С.І.
Ухвалою суду від 06.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №908/1/26 та присвоєний справі номер провадження 3/1/26. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
До матеріалів справи долучено довідку про доставку електронного листа – ухвали суду про відкриття провадження у справі №908/1/26 від 06.01.2026, до електронного кабінету відповідача 06.01.2026 14:22 (а.с.49).
В установлений ухвалою суду строк відзив до суду від відповідача не надійшов.
Відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).
Отже, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання, як відзиву на позову заяву, так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Між позивачем та відповідачем укладено договір №СК02-052 від 28.11.2023.
Відповідно до Договору відповідач зобов`язувався поставити позивачу бензин А-95 (по талонах) у кількості 3440 л згідно специфікації, а позивач – прийняти та оплатити товар.
Позивач належним умови договору виконав, товар оплатив повністю.
Натомість, відповідач порушив умови договору в частині виконання зобов`язань, визначених у п. 1.4, 1.8, 3.2 Договору, щодо поставки 200 л бензину на суму 11 592,00 грн.
На неодноразові запити до АЗС відповідача з метою отримання товару за пред`явленими талонами, позивач отримував необґрунтовані відмови.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару стало підставою звернення із даним позовом до господарського суду, у тому числі щодо стягнення штрафу у розмірі 50 грн за кожен випадок відмови від відпуску палива 3 * 50= 150 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач відзив на позов не надав.
Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення сплаченої суми за паливно-мастильні матеріали згідно із договором купівлі-продажу №СК02-052 від 28.11.2023 в розмірі 11 592,00 грн, а також штрафу за відмову від відпуску палива в розмірі 150,00 грн.
Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був укладений договір, чи був поставлений товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі мав бути поставлений товар), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань з боку відповідача, які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
28.11.2023 між РЛП «КЛЕБАН-БИК» (Покупець, позивач у справі) та ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» (Продавець, відповідач у справі) укладено договір поставки №СК02-052 надалі за текстом – Договір), за умовами якого (п.1.1) Продавець зобов`язується передати паливо у власність Покупцеві, бензин А95 (по талонах), (Класифікація за ДК 021:2015: 9130000-9 Нафта і дистиляти) згідно специфікації (додаток 1), а Покупець зобов`язується прийняти паливо й сплатити за нього певну грошову суму у строки й на умовах, встановлених даним Договором. З моменту переходу права власності на паливо, паливо залишається на зберіганні у продавця. Відпуск палива зі зберігання Покупцеві здійснюється на підставі пред`явлених талонів на паливо на АЗС. Талони на паливо – спеціальний талон, обумовленого номіналу, придбаний на умовах і за відпускною ціною, що підтверджує право його власника на одержання на АЗС фіксованої кількості нафтопродуктів певного найменування й марки, які позначені в ньому.
Згідно з п. 1.3 Договору сторони домовилися про те, що момент переходу права власності на паливо (факт його продажу), який наступає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладною, оформленою між покупцем і Продавцем, заповненої відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Продавець видає Покупцеві (представникові Покупця) талони в момент видачі видаткової накладної, і інформація про видані талони вказується в цій накладній.
Пунктом 1.4 Договору сторони визначили, що у момент пред`явлення талона для відпустки палива на АЗС здійснюється фіксація відпустки палива зі зберігання Покупцеві, шляхом обліку й погашення пред`явленого талона, причому дана фіксація підтверджує виконання Продавцем своїх зобов`язань за цим Договором (відпуск палива зі зберігання Покупцеві).
Згідно з п. 1.5 Договору належним чином оформлений талон на відпустку палива виготовляється Продавцем і містить наступні реквізити: марку палива; кількість палива, що підлягає відпустці; штрих-код для комп`ютерної обробки інформації; відбиток печатки Покупця, а вразі необхідності – відбиток печатки Продавця «Для документів» із вказівкою від руки назви Покупця; номер талон.
Для відпуску палива приймаються талони без помарок і виправлень, із штрих-кодом, що читається, які мають всі реквізити, зазначені в п.1.5 даного договору. Талон, по якому здійснено відпуск палива, залишається на АЗС. Сторони домовились про те, що факт відпуску палива (виконання обов`язку Продавця передати паливо у власність Покупцеві) підтверджується пред`явленим талоном, що враховується Продавцем. При здійснені звірки за основу беруться дані Продавця (п. 1.8 Договору).
Відповідно до п. 2.1 Договору ціна на паливо, а також його кількість указується Продавцем у видатковій накладній на паливо, а також у рахунку-фактурі. Покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування). У вартість палива входить вартість послуг зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат Продавця, пов`язаних зі зберіганням та відпусткою палива Покупцеві по талонах.
Пунктом 2.4 Договору сторони узгодили, що загальна вартість договору становить 199 382,40 грн, у тому числі ПДВ 33 230,40 грн.
Згідно з п.3.2 Договору у випадку необґрунтованої відмови в заправленні (передачі палива) автомобілів Покупця, Продавець сплачує Покупцеві штраф у розмірі 50 грн за кожен випадок такої відмови. Обґрунтованою відмовою вважається неможливість здійснити відпустку палива у зв`язку з відключенням електроенергії на АЗС, технічною перервою ( у тому числі приймання нафтопродуктів) і особливостями графіка роботи АЗС, проведення ремонтних робіт на АЗС і т.п. У випадку відмови здійснити відпустку палива з інших причин, представником Покупця в Продавця складається відповідний акт із вказівкою причини такої відмови. Наявність складеного і підписаного представниками Покупця і Продавця відповідного акту є підставою для пред`явлення Покупцем претензії про стягнення штрафу, передбаченого цим пунктом.
Термін дії Договору з дати його підписання по 31 грудня 2024 року, а в частині договірних зобов`язань до повного виконання ( п.4.1 Договору).
Сторони також підписали специфікацію до Договору, згідно якої мало бути поставлено 3440 л бензину А-95 за ціною – 57,96 грн, на загальну суму – 199 382,40 грн, в тому числі ПДВ – 33 230,40 грн.
Позивач здійснив оплату за паливно-мастильні матеріали, що підтверджується платіжною інструкцією №246 від 13.12.2023 на суму 199 382,40 грн.
Проте відповідач поставив товар не в повному обсязі.
Позивач не зміг отоварити талони на 200 л бензину загальною вартістю 11 592,00 грн.
На час звернення позивача до суду товар у кількості 200 літрів Бензину А95 на загальну суму 11 592,00 грн відповідачем позивачу не поставлено.
З метою фіксації фактів необґрунтованої відмови у видачі пального позивачу (заправленні автомобілів на АЗС), останнім складено акти про відмову видачі пального на АЗС, а саме: акт від 30.04.2025 про відмову видачі пального на АЗС №21 «Новакс Трейд», розташованої за адресою: вул. Донецька, 1, с. Білокузминівка Донецької області; акт від 30.04.2025 про відмову видачі пального на АЗС №13 «Новакс Трейд», розташованій за адресою: вул.Танкістів 108, м.Краматорськ Донецької області; акт від 30.04.2025 про відмову видачі пального на АЗС №17 «Новакс Трейд», розташованій за адресою: вул. Хабаровська (Хортицька), 2, м. Краматорськ, Донецька область.
Наведені акти підписані співробітниками РЛП «Клебан-Бик» Бутком О.І., Затєєвим К.І., ОСОБА_1 .
Представники відповідача відмовились від підпису та пояснень причин відмови відпуску пального, про що позивачем зроблено відповідний запис в актах.
У зв`язку з порушенням відповідачем умов відпуску нафтопродуктів за талонами, позивач, з метою досудового врегулювання спору, направив відповідачу претензії вих.№54/01-25 від 01.04.2025 та вих.№129 від 10.05.2025 про передачу товару – бензину на суму 11 592,00 грн за талонами та вимагав сплатити штраф відповідно до п.3.2 Договору розмірі 150 грн.
Проте, претензію залишено відповідачем без належного реагування, зобов`язання щодо поставки товару не виконано.
Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині поставки товару в повному обсязі стало підставою звернення позивача до суду про стягнення попередньої оплати за товар в розмірі 11 592,00 грн, а також у зв`язку із необґрунтованою відмовою у видачі пального – стягнення штрафу в розмірі 150,00 грн.
Доказів погашення суми позову відповідач на час розгляду справи суду не надав.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору здійснено оплату за паливно-мастильні матеріали в розмірі 199 382,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №246 від 13.12.2023 з призначення платежу: «за бензин А-95 (по талонах); згідно з дог№СК02-052 від 28.11.2023 та вид накл. №0002/0000084 від 06.12.2023; у т.ч. ПДВ 33230,40грн».
За умовами п.п. 1.1, 1.3-1.5 Договору відпуск пального на АЗС здійснюється за талонам, обумовленого номіналу, придбаний на умовах і за відпускною ціною, що підтверджує право його власника на одержання на АЗС фіксованої кількості нафтопродуктів певного найменування й марки, які позначені в ньому.
Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).
Згідно з п.9 Правил розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Згідно з п.3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.
Тож, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
Пунктом 1.4 Договору сторони визначили, що у момент пред`явлення талона для видачі палива на АЗС здійснюється фіксація видачі палива зі зберігання Покупцеві, шляхом обліку й погашення пред`явленого талона, причому дана фіксація підтверджує виконання Продавцем своїх зобов`язань за цим Договором (відпуск палива зі зберігання Покупцеві).
Згідно з п.1.5 Договору належним чином оформлений талон на відпуск палива виготовляється Продавцем і містить наступні реквізити: марку палива; кількість палива, що підлягає відпустці; штрих-код для комп`ютерної обробки інформації; відбиток печатки Покупця, а вразі необхідності – відбиток печатки Продавця «Для документів» із вказівкою від руки назви Покупця; номер талон.
Після підписання видаткової накладної позивач повністю оплати паливо.
В обґрунтування своїх позовні вимог позивач зазначив, що відповідачем не виконано в повному обсязі зобов`язання з поставки ПММ за талонами, попередньо оплаченого позивачем, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість вартості непоставленого пального на суму 11 592,00 грн.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі №5011-42/13539-2012/3-30гс13.
Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.
Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.
Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з порушенням умов договору, позивач з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу претензію від 20.03.2025 з вимогою поставити товар на суму 11 592,00 грн та сплатити штраф в розмірі 150 грн за необґрунтовану відмову у відпуску пального.
Відповідачем претензія отримана 23.05.20025.
Проте, претензія залишена відповідачем без реагування.
Таким чином, з викладених обставин вбачається невиконання відповідачем умов договору щодо належної поставки товару та виникнення у нього зобов`язання із повернення позивачу передоплати за непоставлений товар.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Суд відзначає, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо недопоставки ПММ, не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає поверненню. Відповідачем не спростовано, як переліку невикористаних позивачем талонів, так і не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації, відтак перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, вважає його обґрунтованим та арифметично правильним.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови договору, оскільки позивачем не отримано товару на 11 592,00 грн, а відтак у відповідача виник обов`язок з повернення позивачу 11 592,00 грн за пальне, вартість якого сплачена, але не поставлена.
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачем попередньо оплачено товар, однак відповідач визначений договором товар покупцю в повному обсязі не передав (не відпустив на АЗС), доказів на спростування обставин, наведених у позові, не надав, тому вимоги позивача про стягнення вартості недопоставленого відповідачем палива на суму 11 592,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо нарахування штрафу.
Пунктом 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно ч.ч. 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно із ч. 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За умовами п. 3.2 Договору у випадку необґрунтованої відмови в заправленні (передачі палива) автомобілів Покупця, Продавець сплачує Покупцеві штраф у розмірі 50 грн за кожен випадок такої відмови. Обґрунтованою відмовою вважається неможливість здійснити відпустку палива у зв`язку з відключенням електроенергії на АЗС, технічною перервою ( у тому числі приймання нафтопродуктів) і особливостями графіка роботи АЗС, проведення ремонтних робіт на АЗС і т.п. У випадку відмови здійснити відпустку палива з інших причин, представником Покупця в Продавця складається відповідний акт із вказівкою причини такої відмови. Наявність складеного і підписаного представниками Покупця і Продавця відповідного акту є підставою для пред`явлення Покупцем претензії про стягнення штрафу, передбаченого цим пунктом.
На підтвердження відмови відпуску позивачу пального на АЗС відповідача, останнім складено акти про відмову видачі пального на АЗС, а саме: акт від 30.04.2025 про відмову видачі пального на АЗС №21 «Новакс Трейд», розташованої за адресою: вул. Донецька, 1, с. Білокузминівка Донецької області; акт від 30.04.2025 про відмову видачі пального на АЗС №13 «Новакс Трейд», розташованій за адресою: вул.Танкістів, 108, м.Краматорськ Донецької області; акт від 30.04.2025 про відмову видачі пального на АЗС №17 «Новакс Трейд», розташованій за адресою: вул. Хабаровська (Хортицька), 2, м. Краматорськ, Донецька область.
За розрахунком позивача загальний розмір штрафу складає 150 грн (50 х 3), за три факти необґрунтованої відмови відповідача відпустити пальне на АЗС.
Відповідачем не спростовано наведений розрахунок та факт відмови відпуску пального.
Отже в частині стягнення штрафу вимоги позивача підлягають задоволенню.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором купівлі-продажу нафтопродуктів №СК02-052 від 28.11.2023 та специфікацією до договору (а.с.18-20), платіжною інструкцією №246 від 13.11.2023 про оплату товару (а.с.21), довідкою про залишки палива (а.с.22), претензією №54/01-25 від 01.04.2025, №129 від 10.05.2025 (а.с.23-24, на звороті 28-29), поштовим повідомлення про отримання претензії 9а.с.25), актами про відмову у видачі пального (а.с.27-28); роздруківками фото АЗС (а.с.30-37).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, доказів виконання зобов`язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми боргу не надав.
Ураховуючи вище встановлені обставини, приписи ст. ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню повністю в розмірі 11 592,00 грн вартості непоставленого пального, штрафу в розмірі 150,00 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі в розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).
З положень ч. 1, п.п.1, п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слідує, що судовий збір за розгляд немайнових вимог складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за розгляд майнових вимог - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.
У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Беручи до уваги, що ціна позову становить 11 742,00 грн та позовна заява подана до суду через систему «Електронний суд», до сплати за подання цієї позовної належить судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Позивачем до позовної заяви додано платіжну інструкцію №2 від 18.07.2025 про сплату суми 3028,00 грн судового збору, тобто позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Отже, позивачем переплачено 60,56 грн.
Разом з тим, повернення суми судового збору з Державного бюджету відбувається виключно за клопотанням особи, яка його сплатила.
Станом на дату ухвалення судового рішення відповідне клопотання від позивача не надходило.
За умови звернення позивача до суду з відповідним клопотання, йому підлягає поверненню з Державного бюджету України сума судового збору в розмірі 60,56 грн.
Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (вул. Каховська, буд.11А, м. Запоріжжя, 69096; ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Регіонального ландшафтного парку «Клебан-Бик» (вул. Шкільна, 3, , с. Олександро-Калинове, Краматорський р-н, Донецька обл., 85142; ідентифікаційний код юридичної особи 31222274) заборгованість в розмірі 11 592,00 грн (одинадцять тисяч гривень п`ятсот дев`яносто дві гривні 00 коп.), штраф в розмірі 150,00 грн (сто п`ятдесят гривень 00 коп.). Видати наказ.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (вул. Каховська, буд.11А, м. Запоріжжя, 69096; ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Регіонального ландшафтного парку «Клебан-Бик» (вул. Шкільна, 3, , с. Олександро-Калинове, Краматорський р-н, Донецька обл., 85142; ідентифікаційний код юридичної особи 31222274) суму судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.). Видати наказ.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складений та підписаний 09.03.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич