Справа № 737/29/26 
Проваждення № 2/737/117/26

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2026 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді	Коренькова А.А.	
секретаря судового засідання	Чередниченка С.О.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу	      №737/29/26	
за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»	
до	ОСОБА_1 	
про	стягнення заборгованості	
учасники справи та представники:	не з`явились	

в с т а н о в и в :

27 січня 2026 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2439626 від 25.05.2020 в розмірі 22160 грн. 00 коп. та відшкодування судових витрат. 
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 2439626 від 25 травня 2020 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн., а також зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. Кредитний договір укладався в електронній формі, який відповідачем підписано з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на узгоджену суму. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість 21 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 2439626 від 25 травня 2020 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти не сплачує, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 22160,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн. та заборгованості відсотками в розмірі 15160,00 грн., а також стягнути судові витрати в сумі 2 622 грн. 40 коп. за сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 
В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просив справу розглянути за відсутності представника. 
Відповідач надав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, заперечує проти стягнення з нього витрат на правову допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та прийшов до наступних висновків. 
Судом встановлено, що 28 серпня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №2439626 в електронній формі, відповідно до якого товариство надало позичальнику кошти у сумі 7000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (а.с. зворот 23-26).
Умови договору детально викладені в пунктах 1.3 – 1.5.2., 2.1 договору. Зокрема, сума кредиту 7000 грн; строк кредиту – 30 днів; тип процентної ставки фіксована; знижена процентна ставка – 0,95% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк споживач здійснив повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка - 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6, у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного кодексу України; кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Паспорт споживчого кредиту, містить погоджені умови кредитування, що дублюють інформацію з Договору (а.с. зворот 21-23) та підписаний одноразовим ідентифікатором М697963.
Довідка про ідентифікацію підтверджує, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікований товариством, а на його номер телефону було надіслано одноразовий ідентифікатор М697963, яким було підписано Договір про надання споживчого кредиту №2439626 (а.с. 27).
Довідкою виданою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», що діє на підставі угоди №ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року та надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, підтверджується успішний переказ коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , 25 травня 2020 року у сумі 7000 грн (а.с. 27 зворот).
З інформації, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 , крім того, на вказаний рахунок 25.05.2020 року, здійснено зарахування коштів у сумі 7000 грн, що підтверджує факт зарахування кредитних коштів (а.с. 87).
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання споживчого кредиту №2439626 виконало у повному обсязі надавши відповідачу у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти.
Відповідно до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021 від 21 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Кредитор) та ТОВ «ФК «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Новий кредитор), Кредитор відступив Новому кредитору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 35 зворот-33).
Витяг з Реєстру Боржників від 21 квітня 2021 року до Договору факторингу №ККАУ-21042021 від 21 квітня 2021 року підтверджує передання права вимоги до ОСОБА_1 за договором №2439626, загальна сума заборгованості - 22160 грн. (а.с. 40).
Акт прийому передачі Реєстру боржників від 21 квітня 2021 року підтверджує факт передання реєстру боржників у повному обсязі (а.с. 40 зворот).
Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції в національній валюті №29846 від 21 квітня 2021 року (а.с. 41).
Розрахунок заборгованості виконаний первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відображає нарахування кредиту, процентів за зниженою та стандартною процентною ставкою, а також часткову сплату за кредитом (а.с. 28 зворот-35).
Заборгованість за кредитним договором новим кредитором (позивачем) не донараховувалася та залишилася незмінною.
12 січня 2026 року на адресу боржника було відправлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №2439626, проте борг залишився непогашеним (а.с. 41 зворот).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
У силу статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до положень ст.ст.1048 – 1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. 
Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги
Згідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом було встановлено, що у порушення вимог закону та договору, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки її до розгляду.
Позивач ставить питання про відшкодування йому судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 8000 грн..
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно положень ч.ч. 1 – 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.
Відповідач в своїй заяві вказує, що позивачем не надано належних доказів фактичної сплати коштів за правничу допомогу, вказує, що лише наявність договору без підтвердження фактичної оплати не може бути підставою для стягнення витрат. 
Позивач в обґрунтування розміру понесених ним витрат на правову допомогу надав копію договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного з адвокатським об`єднанням «Апологет» №0107 від 01.07.2025, акт №1031 наданих послуг (правової (правничої) допомоги), детальний опис наданих послуг до акту №0107 за договором про надання правової (правничої» допомоги №0107 від 01.07.2025.В той же час докази оплати витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, позивачем не доведено здійснення ним реальних витрат на професійну правничу допомогу, а тому підстави для стягнення з позивача таких витрат відсутні.
Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 2622,40
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 82, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263 – 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -,
у х в а л и в :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», (м. Львів вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, ЄДРПОУ 35234236) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», (м. Львів вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором №2439626 від 25.05.2020 в розмірі 22160 (двадцять дві тисячі сто шістдесят) грн. 00 коп.
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», (м. Львів вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, ЄДРПОУ 35234236) судовий збір в розмірі 2622 грн. (дві тисячі шістсот двадцять дві гривні) 40 копійок.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
8. Повний текст рішення складений 08 квітня 2026 року.

Суддя Андрій КОРЕНЬКОВ