Справа № 161/12743/25 
Провадження № 2/161/492/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В., 
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
свідка ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку цивільну справу № 161/12743/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 655,19 гривень матеріальної шкоди та 4 000 гривень моральної шкоди з підстав, викладених в позовній заяві.
Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що 11 січня 2025 року в його квартирі сталося підтоплення, з квартири АДРЕСА_1 . В квартирі, з якої відбулося підтоплення перебували діти. В подальшому був здійснений виклик на лінію 102. Приїхали поліцейські, оглянули квартиру АДРЕСА_1 , повернулись та повідомили, що жодних ознак протікань чи інших причин затоплення не виявили. 
Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. Суду пояснив, що 11 січня 2025 року під час його відсутності вдома, в двері його квартири почав стукати ОСОБА_1 , стверджуючи, що сталось затоплення. Жодного протікання в його квартирі не було, в чому переконались поліцейські, які приїхали на місце події. В подальшому, двічі, 16 січня 2025 року та 20 січня 2025 року до нього приходили майстри ЖКП № 2, оглядали мережі та не виявили жодних слідів підтікання. Акт про затоплення був складений лише 26 лютого 2025 року, за його відсутності та без огляду його квартири. Акт не відповідає вимогам, встановленим законодавством. А стояк, з якого нібито сталося підтікання – належить до загальнобудинкової мережі.
Допитаний в якості свідка поліцейський УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_4 суду пояснив, що 11 січня 2025 року, під час патрулювання вони отримали виклик, згідно якого ОСОБА_1 прийшов до квартири АДРЕСА_1 , стукав в двері, злякав дітей. Після спілкування на місці події, ОСОБА_1 повідомив, що його квартиру затопило з квартири АДРЕСА_1 . Дійсно, в кухні квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_1 , в куті стелі була мокра пляма розміром приблизно 20х20 см. Він заходив до квартири АДРЕСА_1 , оглянув всі водопровідні мережі, та не виявив жодних ознак затоплення чи підтікань. Рекомендували звернутися в ЖКП, матеріали передали в Луцьке РУП.
Допитаний в якості свідка поліцейський УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_3 надав пояснення повністю ідентичні поясненням поліцейського УПП у Волинській області ДПП Козловського О.В. Суду додатково повідомив, що ОСОБА_2 сам запропонував оглянути мережі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно до ч. 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
ОСОБА_1 , який є позивачем по справі, є мешканцем квартири АДРЕСА_3 . Зазначена квартира належить позивачу на праві спільної сумісної власності (а.с. 8)
Як вбачається із змісту позовної заяви, що 11 січня 2025 року відбулось залиття (затоплення) приміщення квартири АДРЕСА_3 . 
Відповідно до ч. 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України.
Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.
У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду.
Як вбачається із змісту акту про обстеження на предмет затоплення в квартирі АДРЕСА_3 , що останній містить завідомо неправдиві відомості, та лише частково відповідає вимогам та формі, встановленим для акту про залиття наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», з наступних підстав.
Як вбачається із змісту акту про обстеження на предмет затоплення в квартирі АДРЕСА_3 , що затоплення кухні в квартирі АДРЕСА_3 , сталося 16 січня 2025 року (а.с. 11). При цьому, судом достовірно встановлено, і це вбачається із змісту позовної заяви, та особисто підтверджено позивачем, відповідачем та свідками, що події щодо затоплення квартири АДРЕСА_3 мало місце 11 січня 2025 року.
Вказаний Акт взагалі не містить дати складання, однак з пояснень самого ОСОБА_1 та відповіді директора ЖКП № 2 Миколи Романюка від 27 лютого 2025 року № 01-08/125 (а.с. 10) судом встановлено, що дата складання акту - 26 лютого 2025 року.
Як вбачається із змісту акту, що під час обстеження комісією встановлено, що причиною затоплення є протікання гарячої води з стояка кухні в квартирі АДРЕСА_1 даного будинку. Із змісту даного твердження слідує, що саме 26 лютого 2025 року безпосередньо комісією в складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мало бути здійснено обстеження квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 для встановлення причин затоплення. 
Однак, судом достовірно встановлено, що 26 лютого 2025 року безпосередньо комісією в складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не здійснювався огляд квартири АДРЕСА_4 . Акт про обстеження на предмет затоплення в квартирі АДРЕСА_2 … не містить відомостей, про те, що при його складанні був присутній ОСОБА_2 , та що останній ознайомлений із вказаним актом – що є прямим порушенням форми акту про залиття, затвердженої наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».
При цьому, безпосередньо відповідач ОСОБА_2 стверджує, що 26 лютого 2025 року йому ніхто не повідомляв про складання акту, та його квартира не оглядалась представниками комісії ЖКП № 2.

Також суд звертає увагу, що з відповіді директора ЖКП № 2 Миколи Романюка від 27 лютого 2025 року № 01-08/125 достовірно вбачається, що 16 січня 2025 року надійшло звернення про затоплення стелі в кухні квартири АДРЕСА_3 . 
Працівниками ЖКП № 2 нібито було проведено обстеження місця затоплення, та було виявлено, що затікання відбулось через протікання гарячої води зі стояка кухні квартири АДРЕСА_1 . 
При цьому, з відповіді директора ЖКП № 2 Миколи Романюка від 27 лютого 2025 року № 01-08/125 достовірно вбачається, що лише 20 січня 2025 року в кухні квартири АДРЕСА_1 було усунено причину, через яку виникло дане затікання (а.с. 10).
Суд критично ставиться до вищезазначених відомостей, викладених особисто директором ЖКП № 2 Миколою Романюком, оскільки якщо приймати останні до уваги, то в період з 11 січня 2025 року до 20 січня 2025 року в кухні квартири АДРЕСА_1 була безперервно наявна неусунена аварійна ситуація, внаслідок якої мало б відбуватися безперервне залиття квартири, належної позивачу.
Також в суду виникає обґрунтований сумнів щодо підстав усунення 20 січня 2025 року в кухні квартири АДРЕСА_1 працівниками ЖКП № 2 причин, через які виникло затікання. Оскільки ЖКП № 2 відповідальний за утримання виключно внутрішньобудинкових мереж, та не здіснює ремонт внутрішньоквартирних мереж.
При цьому, відповідач ОСОБА_2 обґрунтовано зазначає, що за визначенням стояк - система труб, яка розташовується вертикально по всій висоті будинку, та відноситься до внутрішньонобудинкових мереж, відповідальність за утримання яких несе ЖКП № 2.
З відповіді директора ЖКП № 2 ОСОБА_8 від 18 липня 2025 року № 01-08/317 достовірно вбачається, що ЖКП № 2 відповідає за внутрішньобудинкові мережі, включаючи стояки холодного та гарячого водопостачання – від точки приєднання до квартирних мереж, яка знаходиться на відгалуженні від стояка до квартири. Внаслідок чого, саме поняття «стояк кухні», зазначене в акті – фактично підлягає ідентифікації як внутрішньобудинкова мережа, або є вочевидь неточним формулюванням комісії в складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та самого директора ЖКП № 2 Миколи Романюка, що повністю спотворює зміст акту про обстеження на предмет затоплення в квартирі АДРЕСА_3 щодо причин залиття. 
При цьому, директор ЖКП № 2 Микола Романюк свідомо ухилився від надання відповіді щодо підстав складання акту про обстеження на предмет затоплення в квартирі АДРЕСА_3 за відсутності та без повідомлення ОСОБА_2 та без огляду квартири АДРЕСА_1 , з якої нібито відбулось затоплення.
Також суд приймає до уваги заперечення ОСОБА_2 щодо відсутності в акті про обстеження на предмет затоплення в квартирі АДРЕСА_3 взагалі відсутній перелік пошкоджень, спричинених залиттям. 
Внаслідок вищевикладених обставин, достовірно встановлених судом в ході розгляду справи, суд повністю позбавлений підстав констатувати, що затоплення стелі квартири АДРЕСА_3 сталося саме з вини відповідача ОСОБА_2 . Внаслідок чого, будь-які підстави для відшкодування відповідачем завданої матеріальної шкоди – відсутні.
Принагідно суд звертає увагу, що розмір матеріальної шкоди в сумі 528,19 гривень був визначений на підстав комерційної пропозиції (кошторису), складеним ЖКП № 2, яка включає ремонтні роботи стін квартири АДРЕСА_3 . При цьому, жодних доказів щодо обсягу пошкоджень позивачем суду надано не було, а свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначено виключно про мокру пляму на стелі, розміром приблизно 20х20 см. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В ході розгляду справи судом було констатовано відсутність доказів, що затоплення стелі квартири АДРЕСА_3 сталося саме з вини відповідача ОСОБА_2 . Та зроблено висновок щодо відсутності будь-яких підстав для відшкодування відповідачем завданої матеріальної– відсутні 
При цьому, положеннями чинного ЦК України не передбачено обов`язку відшкодування моральної шкоди за відсутності протиправної поведінки та вини особи, які нібито таку шкоду завдала. 
А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі
Керуючись ст. ст. 22, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Рішення в повному обсязі складено
30 березня 2026 року.

Суддя В.В. Ковтуненко