ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/2243/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Жукова Є.О.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,
суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.
при секретарі: Литвин С.В.,
за участю: 
представника відповідача: Норець В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продактс» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс») звернулося з даним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі по тексту - відповідач) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.11.2016 №0007641402 про нарахування пені за порушення терміну розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 21 935 124, 26 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який з`явився у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення - скасувати, виходячи з наступного. 
Згідно із п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як встановлено судом першої інстанції, ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» укладені контракти щодо постачання товарів і послуг від 10.07.2015 №б/н, від 09.02.2015 №361/851-1 з нерезидентом «ООО «Титановые Инвестиции» (РФ); від 30.07.2015 №281-1 з нерезидентом «Центр Оптимальных технологий ООО» (РФ); від 12.12.2012 №1333-1, від 19.03.2013 №257-1, від 19.05.2013 №07/14, від 10.12.2012 №1334/1, від 11.03.2013 №258/1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія); з нерезидентом «ООО «Титановые Инвестиции» (РФ).
У період, з 04.08.2016 по 21.10.2016, Офісом великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за договорами (контрактами), за результатами якої складено акт від 28.10.2016 №1797/28-10-14-02/32785994 (далі - акт перевірки), яким встановлено:
- порушення термінів розрахунків згідно статті 1 Закону №185/94-ВР по контрактам: від 10.07.2015 №б/н з нерезидентом «ООО «Титановые Инвестиции» (РФ); від 30.07.2015 №281-1 з нерезидентом «Центр Оптимальных технологий ООО» (РФ); від 12.12.2012 №1333-1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія); від 11.03.2013 №257-1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG» (Швейцарія); від 19.05.2013 №07/14 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія); від 10.12.2012 №1334/1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія); від 11.03.2013 №258/1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія); від 09.02.2015 №361/851-1 з нерезидентом «ООО «Титановые Инвестиции» (РФ);
- порушення термінів розрахунків згідно статті 2 Закону №185/94-ВР по контракту від 20.10.2014 №709-1, укладеного з нерезидентом «Tolexis International Ltd» (Кіпр) (Т.1 а.с.12-37).
На підставі вище вказаних висновків акта перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.11.2016 №0007641402, яким відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 4 Закону України №185/94-ВР за порушення вимог статей 1, 2 Закону №185/94-ВР, ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» нараховано пеню у сумі 21 935 124, 26 грн (далі по тексту - оскаржуване ППР).
Не погодившись із вказаним оскаржуваним ППР позивач скористався своїм правом та подав скаргу до ДФС України.
Рішенням про результати розгляду скарги ДФС України від 27 січня 2016 року №1615/6/99-99-11-01-02-25 податкове повідомлення-рішення від 16.11.2016 №0007641402 залишено без змін, а скаргу без задоволення.
Не погоджуючись з оскаржуваним ППР, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що поданий позивачем сертифікат Торгово-промислової палати України від 16.06.2017 №7609 є належним доказом існування форс-мажорних обставин, з огляду на що, нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків, згідно статті 2 Закону №185/94-ВР по контракту від 20.10.2014 №709-1, укладеному з нерезидентом «Tolexis International Ltd» (Кіпр), є протиправним.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов вказаного висновку, виходячи з наступного.
В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» зазначило про відсутність підстав для нарахування пені за порушення термінів надходження валютної виручки та термінів надходження товару, передбачених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі у тексті - Закон №185/94-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки таке порушення відбулось не з вини Товариства, а внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань з боку контрагентів позивача та наявності форс-мажорних обставин, з урахуванням того, що Товариство зверталося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовами до нерезидентів, за наслідками яких були ухвалені рішення на користь позивача, а також з огляду на наявність у Товариства сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №7609 від 16.06.2017, яким засвідчено наявність форс-мажорних обставин у період з 19.12.2014 по 19.03.2015 щодо господарських відносин із Компанією «Tolexis International LTD» (Кіпр). 
Крім того, позивач вказував, що розрахунок пені, здійснений контролюючим органом за контрактом № 709-1 від 20.10.2014, є помилковим, оскільки 09.03.2015 є неробочим днем, оскільки 08.03.2015 припадало на вихідний день - неділю, з огляду на що нарахування пені повинно було здійснюватися з 10.03.2015, а не з 09.03.2015.
Після перегляду даної справи судами першої та апеляційної інстанції, постановою Верховного Суду від 23.07.2024 у справі №826/2243/17 касаційну скаргу ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Колегією суддів апеляційної інстанції здійснюється перегляд даної справи та перевірка законності та обґрунтованості рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України.
Як встановлено судом першої інстанцій та підтверджується матеріалами справи, факти порушення наведених вище термінів надходження валютної виручки по зазначеним вище експортним контрактам та термінів надходження товару в законодавчо встановлений строк по зазначеним вище імпортним контрактам, не оспорюється позивачем. 
Спірним питанням у даній справі є саме нарахування контролюючим органом пені за вказані порушення, з урахуванням доводів позивача про наявність форс-мажорних обставин.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їхні права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їхніх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті при проведенні суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності експортно-імпортних операцій встановлено Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі по тексту - Закон №185/94-ВР, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), статтею 1 якого передбачено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України (стаття 2 Закону №185/94-ВР).
Відповідно до положень частин першої, другої, п`ятої статті 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.
Таким чином, резидент, що здійснює експортні/імпортні операції зобов`язаний забезпечити надходження валютних коштів/товару у встановлені законом строки, а у випадку порушення таких строків до таких резидентів застосовуються заходи відповідальності у вигляді стягнення пені у встановленому розмірі.
Положеннями частин 6-7 статті 6 Закону №185/94-ВР передбачено, що якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.
Таким чином, у відносинах щодо дотримання валютного законодавства визначено компетентні органи, які уповноважені засвідчувати обставини непереборної сили, зокрема - Торгово-промислову палату України та інші державні органи, що видають нормативно-правові акти, а саме - Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, Президент України.
Абзацом 3 частини третьої статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР (далі - Закон №671/97-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5).
Розмежування компетенції Торгово-промислової палати України та регіональних торгово-промислових палат визначено у пункті 4 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), підпунктом 4.1 якого встановлено, що Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну торгово-промислову палату.
Таким чином, Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виключно до норм законодавства, де прямо визначено Торгово-промислову палату України як уповноважений орган. Єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від відповідальності, встановленої статтею 4 Закону №185/94-ВР, за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що прямо передбачено у частині сьомій статті 6 цього Закону, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.
Обставини форс-мажору (обставини непереборної сили) не є виключенням із загальних правил доказування. Доказами форс-мажорних обставин є будь-які докази за умови їх належності та допустимості, проте у відносинах щодо дотримання валютного законодавства єдиним доказом настання форс-мажору (обставини непереборної сили) є сертифікат Торгово-промислової палати України.
Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» до суду першої інстанції був поданий сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №7609, виданий Торгово-промисловою палатою України 16.06.2017, яким засвідчено наявність форс-мажорних обставин, у період з 19.12.2014 по 19.03.2015, щодо господарських відносин із Компанією «Tolexis International LTD» (Кіпр) по контракту № 709-1 від 20.10.2014.
Окрім того, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 у справі № 640/1783/19, яка набрала законної сили, позов ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії був задоволений. Визнано протиправною бездіяльність Офісу, що полягає у неприйнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу за заявою ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 14.12.2018 № 258. Зобов`язано Офіс прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу - пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 20 349 040,71 грн. за заявою ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 14.12.2018 № 258. 
Зокрема, в мотивувальній частині зазначеної постанови вказано, що згідно розрахунку пені за контрактом № 709-1 від 20.10.2014 пеня у сумі 20 349 040,71 грн. нарахована за період прострочення, з 19.02.2015 по 19.03.2015, тобто у період дії обставин непереборної сили, вказаного у сертифікаті Торгово-промислової палати України від 16.06.2017 №7609.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що поданий ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» сертифікат Торгово-промислової палати України від 16.06.2017 №7609 є належним доказом існування форс-мажорних обставин, з огляду на що нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків, згідно статті 2 Закону №185/94-ВР, по контракту від 20.10.2014 №709-1, укладеному з нерезидентом «Tolexis International Ltd» (Кіпр), в частині нарахованої пені 20 349 040,71 грн., є протиправним.
З урахуванням вище встановлених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуване ППР Офісу великих платників податків ДФС від 16.11.2016 № 0007641402 в частині накладення штрафних санкцій в розмірі 20 349 040,71 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, судом першої інстанції не надано оцінку нарахованої пені в розмірі 1 586 083,55 грн., яка входить до суми штрафних санкцій, які визначені в оскаржуваному ППР.
Так, згідно наявного в справі розрахунку пені за порушення резидентом строків, передбачених 1, 2 Закону №185/94-ВР до акту про результати виїзної документальної позапланової перевірки від 28.10.2016 №1797/28-10-14-02/32785994 та відповіді на заперечення від 11.11.2016 №7700/10/28-10-14-02 ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», загальний розмір нарахованої позивачу пені становить - 21 935 124, 26 грн. (Т.1 а.с.117-118).
Як вище встановлено судом, оскаржуване ППР Офісу великих платників податків ДФС від 16.11.2016 № 0007641402 в частині накладення штрафних санкцій в розмірі 20 349 040,71 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно, залишок нарахованої позивачу пені становить - 1 586 083,55 грн., яка входить до суми штрафних санкцій, які визначені в оскаржуваному ППР, та нарахована позивачу податковим органом за порушення термінів розрахунків, згідно статті 2 Закону №185/94-ВР, за договорами: 
- від 30.07.2015 №281-1 з нерезидентом «Центр Оптимальных технологий ООО» (РФ); 
- від 10.12.2012 №1334/1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія);
- від 19.05.2013 №07/14 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія);
- від 10.07.2015 №б/н з нерезидентом «ООО «Титановые Инвестиции» (РФ);
- від 09.02.2015 №361/851-1 з нерезидентом «ООО «Титановые Инвестиции» (РФ);
- від 12.12.2012 №1333-1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія); 
- від 11.03.2013 №258/1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG.» (Швейцарія);
- від 11.03.2013 №257-1 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG» (Швейцарія).
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуване ППР в частині нарахованої ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» пені 1 586 083,55 грн., яка входить до суми штрафних санкцій, за порушення термінів розрахунків, згідно статті 2 Закону №185/94-ВР, за вищевказаними договорами є правомірним та не підлягає скасуванню, що помилково не взято до уваги судом першої інстанції і є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
Так, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. 
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуване ППР Офісу великих платників податків ДФС від 16.11.2016 № 0007641402 є протиправним та підлягає скасуванню в частині накладення штрафних санкцій в розмірі 20 349 040,71 грн.
Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з урахуванням висновків даної постанови, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 16.11.2016 № 0007641402 в частині накладення штрафних санкцій в розмірі 20 349 040,71 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДПРОУ 44082145) на користь Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» (код ЄДРПОУ 32785994) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 21.04.2026 року