ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2026 р. Справа№ 910/9817/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тищенко О.В.
суддів: Гончарова С.А. 
Сибіги О.М. 

без повідомлення учасників справи

розглянув апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 (повний текст рішення складено 11.11.2025) та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 

у справі №910/9817/25 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП»
про стягнення 142 189,57 грн

в с т а н о в и в:

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» про стягнення суми заборгованості за надання послуги з теплової енергії - 92 221,12 грн., суми інфляційних втрат - 40 390,91 грн., 3 % річних - 9 204,82 грн., суми заборгованості з плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії - 372,72 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.02.2022 між Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» було укладено договір №024110010040101 про надання послуги з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень та/або службових квартир.
Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором та надав послуги з постачання теплової енергії Відповідачу, які Відповідач не оплатив.
Проте, відповідно до розрахунку, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» за послуги з постачання теплової енергії складає 92 221,12 грн., крім того, наявна заборгованість за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 по жовтень 2022 в сумі 372,72 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість з плати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 372,72 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» судовий збір у розмірі 7,93 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося 01.12.2025 (згідно поштового трекера на конверті) до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/9817/25 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» заборгованість за надання послуги з теплової енергії в розмірі 92 221,12 грн, інфляційну складову, що становить 40 390,91 грн. та 3 % річних в розмірі 9 204,82 грн. Також просив стягнути судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. 
Скаржник зазначив, що передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги/виконані роботи з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника (Споживача) від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність, а наявність належним чином оформлених первинних документів є вторинною похідною ознакою.
Також скаржник наголосив, що виконавець (підрядник) не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), а має лише констатувати факт відмови від підписання актів, в яких ним зафіксовано обсяг та вартість наданих послуги (виконаних робіт). Визначаючи наявність/відсутність підстав для оплати наданих послуг у випадку не підписання замовником відповідних актів приймання наданих послуг, суд повинен виходити з доведення/не доведення сторонами факту реального надання послуг.
Позивач вказує, що ним вимоги Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та вимоги Договору виконувались, та продовжують виконуватись шляхом щомісячного формування рахунків на оплату наданої комунальної послуги. На вимогу або за згодою споживача рахунки надаються споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Натомість Відповідач не виявив бажання отримувати рахунки на оплату наданої комунальної послуги для здійснення оплати її вартості. Окремо скаржник зауважив, що жодним нормативно-правовим актом та умовами Договору не передбачено обов`язок позивача направляти в паперовому вигляді відповідачу рахунки на оплату наданої комунальної послуги.
Скаржник наголосив, що обсяг спожитої послуги з постачання теплової енергії для житлового та нежитлового приміщення визначено згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік тепловою енергії та водопостачання" і відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 складається з:
обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення згідно з показаннями індивідуального теплолічильника;
обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення, донарахованого до мінімальної частки середнього питомого споживання згідно з розділом VІ Методики; 
частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування допоміжних приміщень будинку, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі будинку.
Нарахування плати за комунальну послугу з постачання теплової енергії для зазначеного нежитлового приміщення проводиться із застосуванням тарифу, затвердженого Розпорядженнями КМДА та КМВА для споживачів категорії «інші».
Водночас, відповідачем не надано до суду жодного доказу, який спростовує порядок визначення обсягів та вартості отриманої теплової енергії.
При цьому, скаржник стверджує, що ним доведено обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/9817/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/9817/25 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків для надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
12.12.2025 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху до Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшла заява про усунення недоліків, яка сформована в системі «Електронний суд» 12.12.2025, до якої долучено докази сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/9817/25. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 11.02.2026 без повідомлення (виклику) учасників справи. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9817/25.
Водночас, додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/9817/25 задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 540,00 грн.
В іншій частині заяви відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» 16.12.2025 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, яка сформована в системі «Електронний суд» 15.12.2025, у якій просив суд змінити мотивувальну та резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/9817/25 та стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45 380,73 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке додаткове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. 
Відповідач звернув увагу, що позивачем на час прийняття додаткового рішення не було подано клопотання про зменшення судових витрат та не було надано жодних доказів і доведено, що витрати на оплату професійної правничої (правової) допомоги у розмірі погодженому Відповідачем та адвокатом в договорі на надання правової (правничої) допомоги є неспівмірними та необґрунтованими, що розмір цих витрат не відповідає ринковим цінам. Позивачем не надано розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат на професійну правничу допомогу Відповідача. Також Позивач під час надання відповіді на відзив не заперечував щодо вартості послуг адвоката та вартості години праці адвоката. А тому, скаржник вважає, що судом першої інстанції, в порушення ст.ст. 2, 13, 14 ГПК України, не були враховані принципи диспозитивності та змагальності сторін у господарському судочинстві
Скаржник стверджує, що судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19. Так, скаржник вважає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Крім того, при прийнятті додаткового рішення судом першої інстанції було порушено принцип свободи договору, визначений нормами ст. 627 ЦК України - принцип pacta sunt servanaa, та принцип захисту права особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, який закріплено у статті 43 Конституції України.
Суд першої інстанції заяву відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнив частково в сумі 2 540,00 грн., проте, не зазначив з яких критеріїв виходив, приймаючи таке рішення. Скаржник обурюється, як за 2 540,00 грн. можливо сплачувати податки, сплачувати орендну плату, утримувати себе та родину. Також вказує, що судом першої інстанції проігноровано загальний час витрачений адвокатом на ведення справи в загальному обсязі 13 годин, вартістю 3500,00 грн за 1 годину. А тому вважає, висновок суду про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаній судом сумі необґрунтованою.
Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 16.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/9817/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/9817/25. Об`єднано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 та апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/9817/25, в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Розгляд апеляційних скарг призначено на 11.02.2026 без повідомлення (виклику) учасників справи.
25.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9817/25. 
29.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач не погодився з доводами позивача та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
Відповідач зазначив, що станом на 23.01.2025 у Відповідача не було жодної заборгованості перед Позивачем. Проте в серпні 2025 року Позивач подав до суду позовну заяву за вих №4/05.1/7811, у якій зазначена дата 25.07.2025, та вказав, що він здійснив коригування нарахувань за період з 11.2021 року по 03.2022 року й нарахував Відповідачу заборгованість у розмірі 92 221,12 грн щодо постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку.
Відповідач зазначає, що не отримував від Позивача жодних актів наданих послуг з постачання теплової енергії, у тому числі №024110010040101/11/2021/2 від 30.11.2021, №024110010040101/11/2022/2 від 30.11.2022, ці акти не підписані Відповідачем та немає доказів про направлення цих актів Відповідачу у період з 30.11.2021 по 30.11.2022.
Зазначені обставини були встановлені судом першої інстанції.
Крім того, відповідач вказує, що позивач, посилаючись на Методику №315 та здійснюючи розрахунок спожитої теплової енергії, не надає показання вузла комерційного обліку теплової енергії за спірний період листопад 2021 року - березень 2022 року.
21.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), в яких позивач не погодився з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі останнього, та просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а додаткове рішення без змін.
Позивач вважає, що заявлений представником відповідача розмір витрат на правову допомогу в розмірі 45 380,73 гри. не доведений належними та допустимими доказами, а також є не співмірним складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.07.2025 №4524-IX, Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4643-IX, Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб, тобто до 04 травня 2026 року.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025.
Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, справа №910/9817/25 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень, дійшла наступного висновку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Отже з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП "Київтеплоенерго".
Відповідно до витягу від 07.04.2017 №84573287 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Приватним нотаріусом Проскурня Т.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер 34615252 щодо права приватної власності ТОВ «Азаро Груп» на групу нежитлових приміщень №4, загальною площею 414,6 кв.м, розташованих за адресою: місто Київ, просп. Оболонський, 54, прим. 4.
Відповідно до витягу від 07.04.2017 №84569834 з Державного реєстру речових прав на речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Приватним нотаріусом Проскурня Т.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер 34614374 щодо права приватної власності ТОВ «Азаро Груп» на групу нежитлових приміщень №6, загальною площею 374,3 кв.м, розташованих за адресою: місто Київ, просп. Оболонський, 54, прим. 6.
Відповідно до п. 2.1. Статуту КП «Київтеплоенерго», Підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.
Предметом діяльності Підприємства, зокрема, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії, а також виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (п.п. 2.2.1., 2.2.5. п. 2.2. Статуту КП «Київтеплоенерго»).
Шляхом надання Заяви-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії о/рах. 024110010040101, 14.02.2022 між КП «Київтеплоенерго» та ТОВ «АЗАРО ГРУП» був укладений Договір №024110010040101 про надання послуги з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень та/або службових квартир.
14.02.2022 між Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» (далі - Споживач) був укладений Договір №024110010040101 про надання послуги з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень та/або службових квартир, згідно п. 1 якого зазначено, що цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення.
Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення (п. 5 Договору).
Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.
Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для погреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 7 Договору).
Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку) (п. 8 Договору).
Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).
Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги.
Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Договору).
У разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів.
Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем.
Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більш як за 12 розрахункових періодів (п. 20 Договору).
Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://ktc.kmda.gov.ua/wp-content/uploads/2021/09/Zminy-do-Nakazu-360.pdf.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Виконавець може надавати споживачу окремі рахунки для внесення плати за надану послугу та внесення плати за абонентське обслуговування. У разі надання виконавцем окремих рахунків для внесення плати за надану послугу та внесення плати за абонентське обслуговування, Споживач вносить плату відповідно до наданих рахунків (п. 30 Договору).
Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.
У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (п. 31 Договору).
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32 Договору).
Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії (п. 33 Договору).
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дні місяця, що настає за розрахунковим періодам, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 Договору).
Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону (п. 44 Договору).
Цей Договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України Сторони погодили, що умови Договору застосовуються до відносин, які існували з 01.11.2021 (п. 51 Договору).
На підтвердження включення опалення до житлового будинку по пр. Оболонський, 54 у місті Києві (особистий рахунок абонента №241100) позивачем надані відповідні корінці нарядів на № 1906 від 20.10.2022, №210 від 25.10.2021.
На підтвердження обладнання житлового будинку по пр. Оболонський, 54 у місті Києві, будинковим приладом обліку - теплолічильником, а також обсягів споживання послуги з постачання теплової енергії/послуги з постачання гарячої води за показником КВОТЕ до справи надані:
- Акт № 31/1120 від 23.12.2017 про прийняття теплового вузла обліку та дозвіл експлуатації приладів обліку теплової енергії, зокрема: теплолічильник №69518957;
- Акт № 6672 від 13.10.2022 про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи за адресою: місто Київ, пр. Оболонський, буд. 54, до роботи в опалювальний сезон 2022-2023;
- Акт № 3/7-1043 від 10.09.2021 про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи за адресою: місто Київ, пр. Оболонський, буд. 54, до роботи в опалювальний сезон 2021/2022;
- довідка про обсяги споживання послуги з постачання теплової енергії/послуги з постачання гарячої води за показниками КВОТЕ за адресою: місто Київ, просп. Оболонський, 54, період з листопада 2021 по листопад 2022, обсяг (Гкал) 415, 7273.
Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання за Договором та надав послуги з постачання теплової енергії відповідачу.
Так, позивачем було складено акт надання послуг з постачання теплової енергії, акт звіряння взаєморозрахунків за послуги з постачання теплової енергії, розрахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, деталізовану інформацію про коригування нарахувань за послуги з постачання теплової енергії.
Проте, як зазначає позивач, відповідач не оплатив надані йому послуги з постачання теплової енергії та сума заборгованості за послугу з постачання теплової енергії становить 92 221,12 грн, крім того, на вказану суму заборгованості позивачем нарахована інфляційна складова боргу у розмірі 40 390,91 грн, 3% річних у розмірі 9 204,82 грн.
На підтвердження постачання КП «Київтеплоенерго» теплової енергії відповідачу за адресою: місто Київ, просп. Оболонський, буд. 54 за період з 01.11.2021 по 31.10.2024 на загальну суму 92 221,12 грн, з урахуванням функціонування ГВП та ТЕ, а також загальнобудинкові потреби опалення будинку, позивачем були надані: 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «травень 2025» від 31.05.2025 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 30.09.2024 № 1145) № 024110010040101 на суму всього з ПДВ - 56 329,65 грн (з урахуванням перерахунку за листопад 2021 - березень 2022); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «листопад 2022» від 30.11.2022 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 30.09.2022 № 673) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 207 674,34 грн (з урахуванням перерахунку за листопад 2021 - березень 2022); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «вересень 2022» від 30.09.2022 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 19.10.2021 №2176 та від 13.10.2021 №2145) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 23 938,47 грн (з урахуванням перерахунку за лютий 2022-березень 2022); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «липень 2022» від 31.07.2022 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 19.10.2021 №2176 та від 22.04.2022 №510) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 219 933,94 грн (з урахуванням перерахунку за листопад 2021 - березень 2022); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «травень 2022» від 31.05.2022 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 19.10.2021 №2176 та від 22.04.2022 №510) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 52 893,92 грн (з урахуванням перерахунку за лютий 2022 - березень 2022); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії від 30.04.2022, (вартість наданих послуг за період з 01 по 21 квітня визначена згідно з Розпорядженням КМДА від 31.10.2021 №2145 та за період з 22 по 30 квітня згідно з Рішенням КМДА від 22.04.2022 №510) № 024110010040101 на суму всього з ПДВ - 81 178,50 грн (з урахуванням перерахунку за лютий 2022 - березень 2022); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «березень 2022» від 31.03.2022 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 19.10.2021 №2176 та від 13.10.2021 №2145) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 20 515,19 грн (з урахуванням постачання теплової енергії (ТЕ) у березні 2022: інші, у томі числі донарахування мін. частки сер. питомого спожив. те, функціонування ТЕ); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «лютий 2022» від 28.02.2022 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 19.10.2021 №2176 та від 13.10.2021 №2145) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 31 528,18 грн (з урахуванням постачання теплової енергії (ТЕ) у лютому 2022: інші, у томі числі донарахування мін. частки сер. питомого спожив. те, загально будинкові потреби опалення будинку, функціонування ТЕ); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «січень 2022» від 31.01.2022 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 19.10.2021 №2176 та від 13.10.2021 №2145) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 43 318,20 грн (з урахуванням постачання теплової енергії (ТЕ) у січні 2022:інші, у томі числі донарахування мін. частки сер. питомого спожив. те, загально будинкові потреби опалення будинку, функціонування ТЕ); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «грудень 2021» від 31.12.2021 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 19.10.2021 №2176 та від 13.10.2021 №2145) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 31 277,88 грн (з урахуванням постачання теплової енергії (ТЕ) у грудня 2021:інші, у томі числі донарахування мін. частки сер. питомого спожив. те, загально будинкові потреби опалення будинку, функціонуванню ГВП, функціонування ТЕ); 
- Акт надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період «листопад 2021» від 31.12.2021 (вартість наданих послуг визначено згідно з Розпорядженнями КМДА від 19.10.2021 №2176 та від 13.10.2021 №2145) №024110010040101 на суму всього з ПДВ - 5 305,61 грн (з урахуванням постачання теплової енергії (ТЕ) у листопаді 2021:інші, у томі числі донарахування мін. частки сер. питомого спожив. те, загально будинкові потреби опалення будинку, функціонуванню ГВП, функціонування ТЕ);
- деталізована інформація про коригування нарахувань за послуги з постачання теплової енергії ТОВ «АЗАРО ГРУП» (особовий рахунок №024110010040101) за період з 01.11.2021-31.05.2025;
- розрахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ) за період листопад 2021-травень 2025 на суму 92 221,12 грн.
КП «Київтеплоенерго» був виставлений рахунок на оплату послуг з постачання теплової енергії (ТЕ) № 024110010040101/05/2025/2 від 31.05.2025 на суму 92 221,12 (борг станом на 01.05.2025 з урахуванням оплат в поточному періоді).
Також позивачем наданий акт звіряння взаєморозрахунків за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ) за період листопад 2021 - травень 2025: вихідне сальдо з ПДВ - 92 221,12 грн, підписаний зі сторони КП «Київтеплоенерго».
Крім того, за період з листопада 2021 по жовтень 2022 позивачем нараховано відповідачеві абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 372,72 грн, що підтверджується: актами виконання робіт з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії №024110010040101/10/2022/1 від 31.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/09/2022/1 від 30.09.2022 за вересень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/08/2022/1 від 31.08.2022 за серпень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/07/2022/1 від 31.07.2022 за липень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/06/2022/1 від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/05/2022/1 від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/04/2022/1 від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/03/2022/1 від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/02/2022/1 від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/01/2022/1 від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/12/2021/1 від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 31,07 грн, №024110010040101/11/2021/1 від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 30,95 грн.
КП «Київтеплоенерго» виставив рахунок на оплату заборгованості плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії №024110010040101/05/2025/1 від 31.05.2025 (борг за абонентське обслуговування постачання теплової енергії станом на 01.05.2025 з урахуванням оплат в поточному періоді) на загальну суму 372,72 грн.
Також позивачем наданий Акт звіряння взаєморозрахунків плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії (ПАО ТЕ) за період 11.2021-05.2025 на суму 372,72 грн, підписаний зі сторони КП «Київтеплоенерго» та розрахунок заборгованості плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії (ПАО ТЕ) за період 11.2021-5.2025 на суму 372,72 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Частиною сьомою ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Разом з тим, з набранням чинності Закону України від 03.12.2020 № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» внесені зміни до організації моделі договірних відносин з виконавцем послуг, а саме: запроваджено укладання публічного договору приєднання.
Умовами п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022) (далі - Правила 830), передбачено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Умовами п. 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023) (далі - Правила №1182) передбачено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Шляхом надання Заяви-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії о/рах. 024110010040101, 14.02.2022 між Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» (далі - Споживач) був укладений Договір №024110010040101 про надання послуги з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень та/або службових квартир, відповідно до п. 2 якого, договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця https://kte.kmda.gov.ua/ та відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони погодили, що умови Договору застосовуються до відносин, які існували з 01.11.2021 (п. 51).
Отже, враховуючи заявлений позивачем період стягнення заборгованості з оплати за надання послуги з теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2022 та плата за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по жовтень 2022, спірні правовідносини сторін виникли на підставі Договору № 024110010040101 про надання послуги з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень та/або службових квартир від 14.02.2022.
Відповідно до частини першої ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої та четвертої ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша ст. 628 ЦК України).
Умовами п. 5 Договору від 14.02.2022 передбачено, що обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення.
Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика розподілу) (п. 11 Договору).
Частиною першою ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.
Згідно з частиною першою ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду; гарячої та питної води - протягом попередніх 12 місяців (частина третя ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).
Відповідно до частини другої ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку:
1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;
2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;
3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.
4) показання приладів - розподілювачів теплової енергії використовуються при розподілі виключно за умови, що такими приладами оснащено не менш як 50 відсотків опалювальних приладів (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) у будівлі;
5) для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;
6) обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою;
7) співвласниками багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть установлюватися поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами (у наріжних квартирах (приміщеннях), квартирах (приміщеннях), розташованих на перших і останніх поверхах будівель тощо) відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;
Згідно з частиною четвертою ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Частиною першою ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що зняття показань вузлів комерційного обліку щомісяця здійснюється виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у присутності споживача або його представника (представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя багатоквартирного будинку), якщо інше не передбачено договором. Зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором.
Зняття показань вузлів обліку та приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється не рідше одного разу на місяць (частина третя ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).
Як зазначалось, на підтвердження обсягів спожитої споживачем теплової енергії, з урахуванням функціонування ГВП та ТЕ, а також загальнобудинкові потреби опалення будинку, за адресою пр. Оболонський, 54 у місті Києві, за період з листопада 2021 по березень 2022, позивачем були надані акти надання послуг з постачання теплової енергії за розрахунковий період, а також деталізована інформація про коригування нарахувань за послуги з постачання теплової енергії ТОВ «АЗАРО ГРУП» (особовий рахунок № 024110010040101) за період з 01.11.2021-31.05.2025 та розрахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ) за вказаний період.
При цьому, нарахування обсягів теплової енергії, здійснювалось розрахунковим методом відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика № 315).
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Методики № 315, загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у розрахунковому періоді (Qопбуд) визначається так:
за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) за його наявності;
розрахунковим методом у разі тимчасового виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку (Qопбуд.розр) відповідно до розділу XI цієї Методики;
розрахунковим методом у разі відсутності вузла комерційного обліку за нормою споживання теплової енергії у будівлі/будинку. Такий обсяг споживання теплової енергії у будівлі/будинку підлягає щомісячному коригуванню виконавцем за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря у відповідності до формул 10, 11 цього розділу.
Розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (Qопз.б.п) здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.
Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях (Qвідкл.пр).
Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії Qдонпр.j або Qдонпр.g, якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1-3 розділу VI цієї Методики.
Обсяг спожитої теплової енергії приміщеннями споживачів без засобів обліку теплової енергії зменшується на суму донарахованих обсягів теплової енергії споживачам, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, та розподіляється пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.
На сумарний обсяг зменшення теплової енергії на опалення (Qпретпр.і), розрахований для приміщень, не оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії, температура внутрішнього повітря в яких не відповідає нормативним показникам та за наявності обґрунтованої претензії щодо кількості та/або якості наданої послуги, донараховується обсяг спожитої теплової енергії:
для приміщення споживача (споживачів), якщо встановлено факт його (їх) втручання у внутрішньо-будинкову систему опалення та/або гарячого водопостачання, яка використовується для цілей опалення;
для усіх опалюваних приміщень без обліку, у яких відсутні претензії щодо кількості та/або якості наданої послуги (Qбез претпр.і), відповідно до розділу VIII цієї Методики.
Сумарний донарахований обсяг теплової енергії на опалення таким приміщенням має дорівнювати сумарному обсягу зменшення теплової енергії в приміщеннях, де виникли обґрунтовані претензії щодо якості наданої послуги, та розподіляється пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.
Для опалюваного приміщення, не оснащеного вузлом розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії, перевіряється дотримання вимоги щодо максимального споживання теплової енергії у такому приміщенні (Qmax.і), яке визначається відповідно до пункту 4 розділу VI цієї Методики.
Для окремих споживачів у наріжних квартирах (приміщеннях), квартирах (приміщеннях), розташованих на перших і останніх поверхах будівель, де налічуються два або більше споживачів, можуть бути встановлені поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії на опалення у будівлі/будинку у відповідності до розділу VII цієї Методики (п. 3 розділу ІІІ Методики № 315).
Згідно з п. 2 розділу IV Методики № 315, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається як сума показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії, у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень, та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.
Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (Qопалфунк.в.б.с) розраховується за наступною формулою:
Qопал. фyнк.в.б.c.=0,86*10-6*q втр.підв*l підв.* m опал.розр.,Гкал, де
0,86 * 10-6 перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал;
q втр.підв = 11Вт/м, питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в підвалах, техпідпіллях, на горищі, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100 %;
l підв. довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, м;
m опал.розр., фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин.
На підтвердження розміру основної заборгованості відповідача за послуги з постачання теплової енергії, з урахуванням функціонування ГВП та ТЕ, а також загальнобудинкові потреби опалення будинку за період з 12.2021 по 01.2022 позивачем були надані Акти надання послуг з постачання теплової енергії за категорією (інші), Деталізована інформація про коригування інформація про коригування нарахувань за теплову енергію та розрахунок обсягів теплової енергії для опалювального приміщення відповідача.
Разом з тим, позивач посилається на вищезазначені норми Методики № 315 та формули розрахунків, зокрема: п. 2 розділу ІV, однак не зазначає, яким розрахунковим методом, зазначеним у п. 3 розділу 3, п. 1 розділу 4 Методики № 315 користувався при розрахунку та за якою формулою було здійснено нарахування.
Також позивачем був наданий розрахунок обсягів теплової енергії для опалювального приміщення ТОВ «Азаро Груп», однак, вихідних даних для здійснення зазначеного розрахунку та їх документального підтвердження позивачем надано не було.
На підтвердження заборгованості ТОВ «Азаро Груп» за надані послуги з постачання теплової енергії (ТЕ), позивачем був наданий рахунок на оплату послуг з постачання теплової енергії (ТЕ) № 024110010040101/05/2025/2 від 31.05.2025 на суму 92 221,12 грн.
Разом з тим, умовами п. 33 Договору від 14.02.2022 передбачено, що Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Вказане кореспондується з частиною другою ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Також, частиною другою ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця.
При цьому, виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів (п. 33 Правил № 830).
Разом з тим, суду не надано доказів надсилання позивачем, як виконавцем, відповідачеві, як споживачу таких послуг, рахунків на оплату комунальних послуг (постачання теплової енергії) з їх деталізацією щодо оплати послуг, зазначених у наданих позивачем актах, як і не надано доказів направлення відповідачеві актів, долучених до позовної заяви. 
Докази погодження споживачем та направлення йому рахунків в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів в матеріалах справи також відсутні.
В самих Актах надання послуг з постачання теплової енергії зазначено, що для можливості отримання платіжних документів у електронному вигляді необхідно надати коректну електронну адресу, із зазначенням особового рахунку та фізичної адреси приміщення.
Статтею 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" встановлено, що рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9 - 11 цього Закону.
Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них.
Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі.
Рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію:
1) найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги;
2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг;
3) період, за який здійснюється нарахування;
4) загальна сума до сплати;
5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач);
6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9 - 11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання;
7) діючі ціни та тарифи на комунальні послуги;
8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення);
9) середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає цей виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;
10) рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації.
Зазначеними нормативно-правовими актами чітко визначено, що споживачеві надаються рахунки на оплату комунальної послуги, з деталізацією інформації щодо структури плати у рахунках. 
Рахунок на оплату комунальних послуг - це документ, який містить інформацію про спожиті послуги та суму до сплати за певний період. Він має містити детальну інформацію про постачальника, споживача, період нарахування, тарифи, обсяг споживання, а також суму до сплати, водночас, долучені позивачем документи не містять вказаної детальної інформації, зокрема, вони не містять інформації про розмір опалювальної площі квартир/нежитлових приміщень та площі будинку для розрахунку, показання будинкового засобу обліку теплової енергії. А тому, надані позивачем рахунки не відповідають зазначеним вимогам. 
Позивачем не надано до суду первинних документів, на підставі яких відбувалось постачання послуг, також не надано первинних документів, на підставі яких проведено перерахунок заборгованості, тобто коригування нарахувань за спірний період.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування постачання теплової енергії в нежитлові приміщення відповідача у заявленому до стягнення розмірі, не наведено обґрунтованого розрахунку та коригування вказаних в актах надання послуг обсягів споживання. 
Колегією суддів не приймаються посилання позивача на норми Податкового кодексу України, а також твердження, що не підписання споживачем актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх невідповідність змісту господарської операції, оскільки, доказів направлення зазначених документів на адресу відповідача матеріали справи не містять.
Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо Акту звіряння взаєморозрахунків плати за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ) за період 11.2021-5.2025, який підписаний зі сторони КП «Київтеплоенерго» та наданий останнім на підтвердження заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії на суму 92 221,12 грн., що обґрунтоване наступним.
Акт звірки розрахунків не є зведеним обліковим документом, оскільки є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом, тобто акт не є належним доказом здійснення суб`єктами господарювання господарських операцій за певним правочином. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.12.2024 у справі № 915/357/23, від 05.09.2023 у справі №917/1283/21, від 01.03.2023 у справі № 910/6210/20, від 06.07.2022 у справі 910/6210/20, від 23.09.2021 у справі № 910/866/20.
Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості за надання послуги з теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2022, з урахуванням вартості витраченої теплової енергії, на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, на загальнобудинкові потреби опалення будинку у розмірі 92 221,12 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Оскільки суд відмовив в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за надання послуги з теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2022 у сумі 92 221,12 грн з підстав недоведеності наявності заборгованості у відповідача, то відповідно похідні вимоги про стягнення 3 % річних 9 204,82, інфляційних втрат 40 390,91 грн. також не підлягають задоволенню, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягнення з відповідача плати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по жовтень 2022 у сумі 372,72 грн.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.
Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку води та теплової енергії включаються до складу тарифів на теплову енергію та відповідні комунальні послуги, крім випадків, якщо такі вузли комерційного обліку були встановлені власником (співвласниками) будівлі або були наявні при введенні в експлуатацію завершених будівництвом нових житлових і нежитлових будівель, реконструйованих, капітально відремонтованих житлових і нежитлових будівель, що приєднані (приєднуються) до зовнішніх інженерних мереж. У такому разі джерелом фінансування заходів із встановлення вузлів комерційного обліку води та теплової енергії є інвестиційна програма виконавця відповідної комунальної послуги.
У разі встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку власником (співвласниками) будівлі оператор зовнішніх інженерних мереж відшкодовує такому власнику (співвласникам) будівлі фактично сплачені ним (ними) кошти на оснащення будівлі вузлом (вузлами) комерційного обліку за рахунок відповідних витрат, передбачених у тарифах на послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, за період дії цих тарифів до моменту встановлення відповідного вузла (вузлів) комерційного обліку та взяття їх на абонентський облік. Такі кошти відшкодовуються оператором зовнішніх інженерних мереж споживачам відповідних комунальних послуг шляхом зарахування їх у рахунок майбутніх платежів за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. У разі якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем комунальної послуги, він зобов`язаний перераховувати кошти, сплачені споживачами комунальних послуг на оснащення будівлі вузлом (вузлами) комерційного обліку, виконавцю відповідної комунальної послуги для подальшого їх відшкодування виконавцем споживачам.
Порядок такого відшкодування встановлює Кабінет Міністрів України.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» від 21.08.2019 №808 установлено граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - граничний розмір плати за абонентське обслуговування). 
При цьому, під абонентом слід розуміти споживача відповідної комунальної послуги (самостійні об`єкти нерухомого майна якого розташовані за однією поштовою адресою), з яким виконавець уклав індивідуальний договір про надання комунальних послуг або індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг.
Також, п. 2 вказаної постанови установлено, що граничний розмір плати за абонентське обслуговування, визначений відповідно до цієї постанови, застосовується окремо за кожною комунальною послугою (постачання теплової енергії; постачання гарячої води; централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; поводження з побутовими відходами) виконавцями послуг, що нараховують плату за абонентське обслуговування згідно з відповідними договорами; плата за абонентське обслуговування (з урахуванням податку на додану вартість), визначена відповідно до планованих витрат виконавця (витрат, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води), не повинна перевищувати граничного розміру плати за абонентське обслуговування, визначеного відповідно до цієї постанови.
Кошти, отримані від спати абонентської плати КП «Київтеплоенерго» спрямовує на відшкодування витрат, пов`язаних з обслуговуванням будинкових лічильників тепла, їх ремонтом, заміною, повіркою або встановленням нових приладів обліку, витрат, пов`язаних із, розподілом теплової енергії та адмініструванням послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. Саме абонентська плата є єдиним джерелом покриття таких затрат. 
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: 
- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 
- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. 
Отже, плата за абонентське обслуговування є складовою публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, а отже є відповідно істотною умовою такого договору. 
Отже, плата за абонентське обслуговування є складовою публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, а отже є відповідно істотною умовою такого договору. 
Основними економічними чинниками, що впливають на розмір абонентської плати є: 
- зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до законодавства України; 
- підвищення вартості матеріалів та запчастини для ремонту вузлів комерційного обліку;
- вартість повірки вузлів комерційного обліку;
- підвищення вартості вузлів комерційного обліку. 
Як вже зазначалось, граничний розмір плати за абонентське обслуговування затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №808 (із змінами та доповненнями) і залежить від розміру прожиткового мінімуму, тобто змінюється протягом календарного року.
КП«Киїтеплоенерго» було встановлено плату за абонентське обслуговування на одного абонента (особовий рахунок) на місяць нижчою гранично встановленого розміру плати, яка на місяць з 01.11.2021 становить: 
- для послуг з постачання теплової енергії (з врахуванням витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії) - 30,95 гривень з ПДВ;
- для послуг з постачання теплової енергії (без врахування витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії) - 21,63 гривень з ПДВ; 
- для послуг з постачання гарячої води (з врахуванням витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку гарячої води) - 38,03 гривень з ПДВ (граничний рівень) ;
- для послуг з постачання гарячої води (без врахування витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку гарячої води) - 15,35 гривень з ПДВ.
КП «Киїтеплоенерго» було встановлено плату за абонентське обслуговування на одного абонента (особовий рахунок) на місяць нижчою гранично встановленого розміру плати, яка на місяць з 01.12.2021 становить: 
- для послуг з постачання теплової енергії (з врахуванням витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії) - 31,07 гривень з ПДВ;
- для послуг з постачання теплової енергії (без врахування витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії) - 21,63 гривень з ПДВ; 
- для послуг з постачання гарячої води (з врахуванням витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку гарячої води) - 35,19 гривень з ПДВ (граничний рівень) ;
- для послуг з постачання гарячої води (без врахування витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку гарячої води) - 15,35 гривень з ПДВ.
На підтвердження заборгованості з плати абонентського обслуговування послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по жовтень 2022 у розмірі 372,72 грн, позивачем були надані відповідні Акти виконання робіт та рахунок на оплату плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії №024110010040101/05/2025/1 від 31.05.2025 (борг за абонентське обслуговування постачання теплової енергії станом на 01.05.2025 з урахуванням оплат в поточному періоді) на суму 372,72 грн. 
Умовами Договору від 14.02.2022 передбачено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається зокрема, з плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця (п. 30 Договору).
Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів, умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32).
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (пп. 3 п. 41).
Пунктом 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023) передбачено, що споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Умовами п. 45 Правил №1182 передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Проте, доказів здійснення відповідачем встановленої фіксованої оплати за абонентського обслуговування послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по жовтень 2022 у розмірі 372,72 грн, відповідачем надано не було.
В цьому випадку слід зазначити, що обов`язок по сплаті абонентського обслуговування передбачений законодавством, а розмір є встановленим у фіксованому розмірі КП «Київтеплоенерго» та не залежить від отримання/підписання рахунків та актів виконаних робіт/наданих послуг споживачем.
Отже, оскільки плата за абонентське обслуговування є фіксованою та сплачується незалежно від того, чи надавалася послуга з постачання теплової енергії або гарячої води в конкретному місяці чи ні, і охоплює витрати на обслуговування, які виникають незалежно від обсягу споживання, то суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по жовтень 2022 у розмірі 372,72 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/9817/25 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» також звернулось з апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у цій справі, яким стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу 2 540,00 грн., та просив його скасувати.
В обґрунтування товариство зазначило, що позивачем на час прийняття додаткового рішення не було подано клопотання про зменшення судових витрат та не було надано жодних доказів і доведено, що витрати на оплату професійної правничої (правової) допомоги у розмірі погодженому Відповідачем та адвокатом в договорі на надання правової (правничої) допомоги є неспівмірними та необґрунтованими, що розмір цих витрат не відповідає ринковим цінам. Позивачем не надано розрахунків які б свідчили про неправильність розрахунку витрат на професійну правничу допомогу Відповідача. Також Позивач під час надання відповіді на відзив не заперечував щодо вартості послуг адвоката та вартості години праці адвоката. А тому, скаржник вважає, що судом першої інстанції, в порушення ст.ст. 2, 13, 14 ГПК України, не були враховані принципи диспозитивності та змагальності сторін у господарському судочинстві
Скаржник стверджує, що судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19. Так, скаржник вважає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Крім того, при прийнятті додаткового рішення судом першої інстанції було порушено принцип свободи договору, визначений нормами ст. 627 ЦК України - принцип pacta sunt servanaa, та принцип захисту права особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, який закріплено у статті 43 Конституції України.
Суд першої інстанції заяву відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнив частково в сумі 2 540,00 грн., проте, не зазначив з яких критеріїв виходив, приймаючи таке рішення. Скаржник обурюється, як за 2 540,00 грн. можливо сплачувати податки, сплачувати орендну плату, утримувати себе та родину. Також вказує, що судом першої інстанції проігноровано загальний час витрачений адвокатом на ведення справи в загальному обсязі 13 годин, вартістю 3500,00 грн за 1 годину. А тому вважає, висновок суду про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаній судом сумі необґрунтованою.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Як підтверджується матеріалами справи, Відповідачем разом з поданням відзиву, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 165 Господарського процесуального кодексу було зазначено, що задля надання правової допомоги та представництва інтересів ТОВ «АЗАРО ГРУП» в судах, 15.01.2025 між відповідачем та адвокатом Мацак О.Ю. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 15-01/25.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається з погодинної оплати за надані послуги (виконані роботи) та становить 3 500,00 грн за одну годину праці адвоката. Облік роботи адвоката обчислюється витраченими годинам. Адвокатом буде наданий звіт про виконану роботу із зазначенням виконаних дій та годин праці адвоката. Станом на момент подання першого процесуального документу - відповіді на відзив адвокатом витрачено у загальному обсягу 8 годин.
Після ухвалення рішення господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у цій справі, 14.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» подало заяву про ухвалення додаткового рішення. При цьому, в своїй заяві відповідач проси стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 45 380,73 грн., виходячи з часткового задоволення позову. До вказаної заяви долучило докази зазначених витрат у вказаній сумі.
На підтвердження судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, відповідач надав до суду:
- ордер на надання правничої допомоги серії АН №1774810 від 28.08.2025;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2627 від 31.07.2007;
- копію Договору про надання правової допомоги № 15-01/25 від 15.01.2025 (далі - Договір);
- копію звіту адвоката про виконану роботу у справі №910/9817/25 від 13.11.2025;
- копію акту здачі - приймання робіт (наданої правової допомоги) від 13.11.2025 на суму 45 500,00 грн.
Суд першої інстанції задовольнив заяву відповідача частково та стягнув з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 540,00 грн.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може погодитись.
Відповідно до с. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як вбачається з матеріалів справи №910/9817/25, представником товариства у справі був адвокат Мацак Олексій Юрійович, який діяв на підставі ордеру серії АН №1774810 від 28.08.2025 та договору про надання правової допомоги №15-01/25 від 15.01.2025, укладеного між відповідачем, як Клієнтом, та Адвокатом.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких також належать витрати на професійну правничу допомогу. Розподіл таких витрат відповідно до норм ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України здійснюється наступним чином: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Проте, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно разом з першою заявою по суті спору подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у своєму відзиві на позов зазначив, що в січні 2025 року уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом, вартість послуг за яким становить 3 500,00 грн за одну годину праці адвоката, а облік роботи адвоката обчислюється витраченими годинам. Станом на момент подання першого процесуального документу - адвокатом витрачено у загальному обсязі 8 годин.
Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, як підтверджується матеріалами справи, 15.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» (далі - Клієнт) та адвокатом Мацак О.Ю. (далі - Адвокат або Виконавець) було укладено Договір №15-01/25 про надання правової (правничої) допомоги, згідно п. 1.1 якого Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Правова (правнича) допомога включає: - надання роз`яснень та консультацій, захист та представництво інтересів КЛІЄНТА у судах під час здійснення господарського судочинства, цивільного та адміністративного судочинства, кримінального провадження, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; - представництво і захист права, свобод та інтересів КЛІЄНТА у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; - складання заяв, скарг, клопотань, процесуальних та інші правових документів правового характеру: - представництво інтересів Клієнта в органах виконавчої влади, виконавчої служби, приватних виконавцях.
Розділом 4 Договору визначено порядок здійснення розрахунків, зокрема, п. 4.1 встановлено, що правова допомога, що надається Виконавцем. КЛІЄНТ оплачує в гривнях шляхом перерахування грошових кошів на поточний рахунок Виконавця. Строк оплати наданих послуг (виконаних робі): 3 (три) банківські дні з моменту від писання акту про надання правової допомоги.
Відповідно до п. 4.2 Договору, вартості (ціна) правової допомоги визначається (складається) з погодинної оплати за надані послуги (виконанні роботи) та становить 3 500,00 грн. за одну годину праці. По факту надання послуг (виконання робіт) Виконавець складає акт з зазначенням загального обсягу витраченого часу на надання послуг (виконання робіт) за поточний місяць.
Виконавець надає послуги, передбачені умовами даного Договору, клієнту в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється, час: з 09:00 голин до 18:00 годин у робочі дні визначені згідно чинного трудового законодавства України. У разі надання співробітниками на вимогу Клієнта послуг в неробочий час, Виконавець має право на оплату таких послуг на підставі окремого рахунку. узгодженого Сторонами Договору за подвійним тарифом (п. 4.5 Договору).
При розрахунку вартості (ціни) правової допомоги, враховується час, витрачений Виконавцем, терміновість виконання доручень Клієнта та інші обставини справи (п. 4.6 Договору).
Акт про надання правової допомоги вважається підписаним без зауважень, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не повернув Виконавцю підписаний акт, або не надав зауваження (п. 4.7 Договору).
В акті про надання правової допомоги Сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість (ціну) правової допомоги - гонорару (винагороди). В цьому випадку Сторони керуються умовами акту (п. 4.8 Договору).
Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2027. Якщо сторони продовжують виконувати цей договір, а адвокат надає правову допомогу після 31.12.2027, зазначений договір вважається продовженим терміном на 2 роки (п. 7.1 Договору).
Відповідно до умов Договору, сторонами було складено та підписано Акт №ЮП 13-11/25 здачі-прийняття робіт (наданої правової допомоги) від 13.11.2025 про наступне:
Виконавець надав, а Клієнт прийняв виконані роботи (надану правову допомогу) в загальному обсягу 13 годин на суму 45 500,00 грн, без урахування податку на додану вартість, з ведення справи та представництва інтересів клієнта у Господарському суді міста Києва у справі № 910/9817/25 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» про стягнення заборгованості.
Сторони підтверджують, що роботи виконані (надана правова допомога) у повному обсязі та в строк.
Представником відповідача долучено звіт адвоката про виконану роботу від 13.11.2025 у справі №910/9817/25, відповідно до якого адвокатом була виконана наступна робота та витрачено часу:
- ознайомлення з документами справи у тому числі позовна заява, додатки, договори, розрахунки, всього на 135 арк - 2 год; 
- формування та погодження правової позиції у справі на підставі отриманих документів та інформації - 1 год.; 
- складання відповіді на відзив, адвокатських запитів - 5 год.; 
- процесуальні заяви - клопотання про призначення експертизи - 1 год.; 
- ознайомлення з відповіддю на відзив КП «Київтеплоенерго» - 1 год.; 
- складання заперечень відповідача - ТОВ «Азаро Груп» - 3 год., 
а всього витраченого часу - 13 годин.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення належить до основних засад господарського судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Виходячи з вищевикладених норм, практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Для цілей розподілу судових витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України):
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Отже, аналізуючи умови договору, сторонами було погоджено погодинний розмір гонорару, що підлягає сплаті за надану правничу допомогу згідно вказаного договору.
З наданих відповідачем документів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що адвокат передав, а відповідач прийняв виконані роботи (надану правову допомогу) в загальному обсязі 13 годин на суму 45 500,00 грн, без урахування податку на додану вартість
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Як вже зазначалось вище, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягатимуть стягненню з іншої сторони.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Колегія суддів звертає увагу, що в силу норм ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених частиною четвертою статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).
Проте, позивач не звертався до суду з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, не доводив неспівмірність таких витрат відповідача.
Таким чином, у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 ГПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Такі висновки викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 22.02.2024 у справі №910/9714/22.
Відповідно до вимог статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши надані адвокатом клієнту послуги, колегія суддів апеляційного суду погоджується, що витрачений адвокатами час є обґрунтованим, і колегією суддів враховано кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів по справі.
При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами суду першої інстанції, що оскільки в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азаро Груп" (№910/3391/24), то ураховуючи схожість за змістом спірних правовідносин, суд доходить висновку, що необхідна підготовка до розгляду справи у суді першої інстанції у цій справі не відповідає критеріям реальності, необхідності, пропорційності та розумності, оскільки наявність схожих справ не виключає необхідність підготовки адвоката до справи, підготовку та подачу до суду заяв по суті спору або з процесуальних питань, а також вчинення інших процесуальних дій, необхідних для захисту прав інтересів сторони.
Також колегія суддів апеляційного суду не погоджується з судом першої інстанції, що формування та погодження правової позиції у справі на підставі отриманих документів та інформації, вже включає в себе ознайомлення з документами справи у тому числі з позовною заявою, додатками, договорами, розрахунками та складання адвокатських запитів, а також процесуальних заяв - клопотання про призначення експертизи.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі стадії, як ознайомлення з матеріалами справи, звернення з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, збір відомостей про факти, що можуть бути використані як докази, є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта, в тому числі і формування правової позиції. І час, який адвокат витрачає на вказані види правничої допомоги, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.
Висновки суду першої інстанції, що заявлені до стягнення витрати щодо ознайомлення з документами справи №910/9817/25, у томі числі з позовною заявою, додатками, договорами, розрахунками у підсистемі «Електронний Суд» не потребували значного витраченого часу суперечать позиції Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду, викладеній у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17, а саме, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Також колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, що в матеріалах справи відсутня відповідь на відзив, а тому в цій частині суд дійшов висновку відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки, як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач помилково його назвав відповідь на відзив у самому тексті такої заяви по суті, що підтверджує і помилку у тексті звіту.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених обставин, висновки місцевого господарського суду не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 236-238 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для часткового скасування оскаржуваного рішення. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/9817/25 підлягає задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/9817/25 - скасуванню з прийняттям нового додаткового рішення про задоволення заяви відповідача у повному обсязі.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.277, 282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, 

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/9817/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/9817/25 залишити без змін.
3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/9817/25 задовольнити.
4. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 у справі №910/9817/25 скасувати та прийняти нове додаткове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/9817/25 задовольнити повністю.
Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (01001, місто Київ, пл. І. Франка, 5; код ЄДРПОУ 40538421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗАРО ГРУП» (02091, місто Київ, вул. Харківське шосе, буд. 144-А; код ЄДРПОУ 31450731) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 380 (сорок п`ять тисяч триста вісімдесят) грн 73 коп.
5. Видачу наказу у справі №910/9817/25 доручити Господарському суду міста Києва.
6. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/9817/25 покладається на скаржника.
7. Матеріали справи №910/9817/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 02.03.2026. 

Головуючий суддя О.В. Тищенко 

Судді С.А. Гончаров

О.М. Сибіга