Справа № 159/59/26
Провадження № 2/159/941/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Денисюк Т.В.
з участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.
представника позивача – Вельми Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Ковельської міської ради, в особі органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

У січні 2026 року виконавчий комітет Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повнолітня, а також вирішити питання про передачу малолітніх дітей позивачу для влаштування в сімейні форми виховання.
Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Зокрема зазначено, що ОСОБА_1 є матір`ю трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Старша донька ОСОБА_5 проживає разом з батьком ОСОБА_6 (колишнім співмешканцем відповідачки) та бабусею ОСОБА_7 . Дані про батька малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внесені на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 28.09.2025 ОСОБА_1 залишила своїх доньку ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 на сторонню особу ОСОБА_10 , яка проживає в АДРЕСА_1 , та зникла в невідомому напрямку. З того часу відповідачка дітьми не опікується, участі в житті дітей не бере, не допомагає у їх вихованні, не цікавиться станом здоров`я, потребами, успіхами та проблемами, не проявляє заінтересованості щодо їх подальшої долі. Оскільки діти залишилися без батьківського піклування, діти тимчасово перебували під опікою сестри відповідачки – ОСОБА_11 . Однак остання не виявила бажання взяти на своє утримання племінників, а тому малолітніх дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було влаштовано у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 
На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини у листопаді 2025 року прийняте рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 436 від 11.12.2025 відповідний висновок затверджений.
З метою захисту інтересів дітей орган опіки та піклування просить позов задовольнити.
06.01.2026 суд відкрив провадження у справі, на підставі частини четвертої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження; 29.01.2026 закрив підготовче провадження і призначив справу до розгляду по суті. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_13 позовні вимоги підтримала і пояснила, відповідачка неодноразово потрапляла в поле зору соціальних служб. Її старша донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з батьком і бабусею. Своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачка періодично залишала на сторонніх осіб. Останній раз, 25.09.2025 відповідачка забрала своїх малолітніх дітей з селища Голоби, де проживає її колишній співмешканець, та поїхала з ними в м.Ковель. 15.10.2025 ОСОБА_1 залишила дітей на сторонню особу і зникла в невідомому напрямку. Працівниками служби у справах дітей спільно з фахівцями міського центру соціальних служб та Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводилися заходи щодо розшуку відповідачки. Відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 в будинку померлих батьків. У жовтні-листопаді 2025 року ОСОБА_1 на неодноразові виклики на засідання Комісії не з`являлася. Встановити місцезнаходження відповідачки не виявилося можливим.
На підставі зібраних документів орган опіки та піклування м.Ковеля надав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивований зокрема сталою сформованою моделлю поведінки відповідачки, яка свідомо не бере участі у житті своїх дітей.
При цьому під час медичного обстеження у ОСОБА_2 виявлені вади зору, які могли виникнути в результаті неналежного догляду, падіння або удару. Вік, стан здоров`я і розвитку дітей вимагає своєчасного реагування і правильного визначення подальшої форми влаштування у сім`ю.
В жодне судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою, судові виклики за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_3 ) не вручені через відсутність адресата (рекомендовані повідомлення № R067076197412, № R067094921594). Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі №911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.
Заслухавши доводи сторони позивача, дослідивши висновок органу опіки та піклування, інші письмові докази, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. 
Датою ухвалення рішення є 20.02.2026.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 13.07.2022), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 13.07.2023).
Відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені зі слів матері на підставі ч.1 ст. 135 СК України (витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 31.01.2024 №00043365812 та № 00043365462).
Відповідачка ОСОБА_1 та її малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (витяги з реєстру Поворської територіальної громади № 2024/013070224 від 29.10.2024, № 2024/001404277 та № 2024/001404322 від 09.02.2024).
Згідно з інформацією Поворської сільської ради Ковельського району № 09/01-20 від 03.02.2026 житло, в якому зареєстровані ОСОБА_1 та її малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить померлим батькам відповідачки, перебуває в аварійному стані. Відповідачка з дітьми там не проживала і не проживає.
За інформацією служби у справах дітей Голобської селищної ради № 128/1.37 від 17.10.2025 ОСОБА_1 до 10.10.2024 проживала в АДРЕСА_4 разом зі своїм співмешканцем та трьома дітьми: донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо найменших дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_14 має статус одинокої матері. До квітня 2025 року діти - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебували у тітки ОСОБА_11 (рідної сестри відповідачки) в с.Журавлине Ковельського району. З квітня до серпня 2025 року діти проживали в селищі Голоби Ковельського району, фактично догляд за ними здійснювала матір колишнього співмешканця відповідачки - ОСОБА_7 та колишній співмешканець ОСОБА_6 , який є батьком старшої доньки відповідачки – ОСОБА_4 . З серпня 2025 року до 15.09.2025 малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знову перебували у рідної тітки ОСОБА_11 15.09.2025 остання відвезла дітей до ОСОБА_6 , пояснивши, що її рідна сестра ОСОБА_1 не допомагає їй у вихованні та утримання дітей, постійно блокує від неї телефонні дзвінки, не цікавиться життям дітей. ОСОБА_11 не має можливості виховувати двох племінників, оскільки має чотирьох власних дітей. 
Згідно з інформацією Ковельського РУП ГУНП у Волинській області №172683-2025 від 24.11.2025, ОСОБА_1 25.09.2025 приїхала в селище Голоби та забрала своїх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з родини співмешканця, пояснивши, що буде проживати в м.Ковелі.
Як встановив суд, ОСОБА_1 28.09.2025 привезла дітей в м.Ковель до знайомої ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а на наступний день зникла у невідомому напрямку, залишивши дочку ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 на сторонню особу, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 15.10.2025, проведеного на підставі повідомлення ОСОБА_10 .
Малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 17.10.2025 перебувають на обліку Служби у справах дітей Ковельської міської ради, підставою взяття на облік було залишення дітей без батьківського піклування (наказ №00903.3/25 та №010-03.3/25 від 17.10.2025).
На підставі наказів служби у справах дітей Горохівської міської ради від 17.10.2025 №60 та №61, малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , на строк три місяці (Рішення виконавчого комітету Горохівської міської ради Луцького району Волинської області №202 та №203 від 22.10.2025).
07.01.2026 термін тимчасового влаштування малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_12 , продовжений ще на три місяці (Рішення виконавчого комітету Горохівської міської ради Луцького району Волинської області №3 та №4 від 20.01.2026).
Малолітня ОСОБА_2 , 2022 року народження, потребує оперативного лікування правового ока у зв`язку із встановленим їй 16.10.2025 діагнозом- травматична катаракта правового ока, іридодонез правового ока.
Згідно з письмовими поясненнями патронатного вихователя ОСОБА_12 від 17.02.2026, за час перебування малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в патронатній сім`ї, ОСОБА_1 дітей не відвідувала, не телефонувала жодного разу. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пройшли медичне обстеження, відвідують дитячий садок, йдуть на контракт з дорослими, не ховають їжу. 
У своїх письмових поясненнях від 21.11.2025 ОСОБА_7 повідомила, що проживає за адресою: АДРЕСА_6 , разом з сином ОСОБА_6 та онукою ОСОБА_15 (донькою ОСОБА_1 та її сина). 15.09.2025 рідна сестра ОСОБА_1 – ОСОБА_11 привезла до неї в селище Голоби двох малолітніх дітей ОСОБА_1 – дочку ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 , повідомила, що їй не відомо де знаходиться матір дітей, а вона не має можливості їх виховувати та утримувати. 27.09.2025 ОСОБА_1 приїхала в селище Голоби і забрала малолітніх дітей - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , сказала, що буде проживати в м.Ковелі. Після того ОСОБА_7 відповідачку не бачила, від служби у справах дітей стало відомо, що ОСОБА_1 залишила своїх дітей на сторонню особу і зникла, наразі діти перебувають у патронатній сім`ї.
Колишній співмешканець ОСОБА_1 – ОСОБА_6 21.11.2025 письмово підтвердив обставини зникнення відповідачки. Повідомив, що останній раз він спілкувався з відповідачкою в кінці жовтня 2025 року, ОСОБА_1 повідомила що перебуває за кордоном, влаштовує особисте життя, припустила, що її менших дітей забрала служба у справах дітей.
В листі №19/1.37 від 04.02.2026 Служба у справах дітей Голобської селищної ради зазначила, що ОСОБА_1 жодного разу не з`являлася до Служби у справах дітей, дітьми не цікавиться. За місцем проживання старшої доньки ОСОБА_4 в АДРЕСА_6 останній раз була 25.09.2025, коли забрала двох менших дітей. Зі слів ОСОБА_7 – бабусі ОСОБА_5 , ОСОБА_1 востаннє телефонувала ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак життям, здоров`ям, навчанням дочки ОСОБА_5 не цікавилася.
Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області від 11.12.2025 №436 затверджений висновок органу опіки та піклування м.Ковеля про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
Суд доходить висновку про задоволення позову з таких мотивів.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного спілкування.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за статтею 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови системної, постійної винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками ( постанова Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №756/6112/18)
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
При цьому, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо (постанова Верховного Суду від 07.02.2024 у справі №455/307/22).
Відповідно до статті 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Доведення обставин, які можуть бути підставою позбавлення відповідача батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 739/2159/18).
Під час розгляду справи суд встановив, що матір малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишила дітей на сторонню особу, зникла в невідомому напрямку, життям і здоров`ям дітей не цікавиться. Діти тривалий час перебувають в патронатній сім`ї. 
На підставі досліджених доказів та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що у матеріалах справи містяться належні, допустимі та достатні докази, які в своїй сукупності підтверджують, що мати порушує права дітей на виховання в сім`ї, яка є першоосновою розвитку особистості, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, матеріально їх не утримує, не бере хоча би мінімально необхідної для дітей участі у забезпеченні їх життєвих потреб.
Свідома поведінка матері, яка залишила своїх дітей, створює загрозу для їх здоров`я та свідчить про небажання матері виконувати свої материнські обов`язки.
У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №203/3505/19 зроблено висновок про те, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам малолітньої дитини, коли батьки тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини.
З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері, суд зауважує, що наявні ознаки винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.
У пункті 54 рішення Європейський суд з прав людини нагадував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. 
Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування м.Ковеля про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей і вважає його достатньо обґрунтованим та підготовленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин.
Ураховуючи наведене, позбавлення відповідачки батьківських прав є законною та необхідною мірою для захисту інтересів дітей.
У позовній заяві позивач просить передати малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконавчому комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування в сімейні форми виховання.
Влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, врегульовано статтею 167 СК України.
За змістом частин четвертої вказаної статті СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.
Згідно з частиною п`ятою статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.
З огляду на те, що під час судового розгляду встановлено, що запис про батька малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинений відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, та позивачем не надано суду заяви близьких осіб, які можуть і мають бажання прийняти дітей, то малолітніх необхідно передати виконавчому комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування в сімейні форми виховання.
Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2026 становить 2817 гривні, від 6 до 18 років - 3512 гривень. 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на рівні по 2000 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Стягнення проводити з дня подання до суду позовної заяви – 05.01.2026 і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 12 статті третьої Закону України «Про судовий збір», тому суд вважає необхідним відповідно до статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2662,40 гривень в дохід держави (позов містить дві вимоги: немайнового характеру – позбавлення батьківських прав, та майнового характеру – стягнення аліментів).
Керуючись статтями 155, 164 – 167, 171, 182, 184, 191 СК України, статтями 3,18 Конвенції про права дитини, статтями 12, 76-81, 141, 258, 265, 268, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати виконавчому комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування в сімейні форми виховання.
Стягувати з ОСОБА_1 на користь установи або особи, під опікою якої перебувають або будуть перебувати малолітні діти, аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.01.2026 і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. 
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Виконавчий комітет Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування, код ЄДРПОУ 04051313, адреса: м.Ковель, вул. Незалежності, 73, Волинська область.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Повне судове рішення складене 20.02.2026.

Головуючий	Т. В. ДЕНИСЮК