ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року   Справа № 902/551/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Гудак А.В. 

секретар судового засідання Новак С.Я. 
за участю представників сторін:
позивача: Казьмірова І.В. 
відповідача: Занкевич Н.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25, ухвалене суддею Нешик О.С., повне рішення складено 24.09.2025
за позовом Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського", м.Київ
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
про стягнення 246 574,70 грн безпідставно набутих грошових коштів 

До Господарського суду Вінницької області звернувся Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 246574,70 грн, що нараховані за спожиті відповідачем житлово-комунальні послуги з постачання та розподілу електричної енергії, а саме: 194 494,00 грн - основного боргу, 38972,34 грн - інфляційних втрат та 13108,36 грн - 3% річних.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.09.25р. позов у справі №902/551/25 задоволено. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" 194494,00 грн - основного боргу, 38972,34 грн - інфляційних втрат, 13108,36 грн - 3% річних та 2958,90 грн витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити військовій частині НОМЕР_1 строк на апеляційне оскарження. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Зупинити дію Господарського суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року по справі № 902/551/25 на підставі ч. 5 ст. 262 ГПК України. Рішення Господарського суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року по справі №902/551/25 скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" відмовити у повному обсязі.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/551/25 у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г. Б.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.26 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25 - залишено без руху. Запропоновано Військової частини НОМЕР_1 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: подати належні докази доплати судового збору в розмірі 887,64 грн.
02.02.2026 р. до системи "Електронний суд" представник Військової частини НОМЕР_1 подав заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2026 р. поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25. Зупинено дію рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25. Розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25 призначено в порядку письмового провадження. Витребувано у Господарського суду Вінницької області матеріали справи №902/551/25.
09.02.2026 р. через систему "Електронний суд" від Військової частини НОМЕР_1 надійшла до суду заява в якій представник Військової частини просить прийняти клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи з викликом сторін та задовольнити його. Задовольнити клопотання про участь представника військової частини НОМЕР_1 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів. Надати можливість військовій частині НОМЕР_1 в особі представника Занкевича Назара Володимировича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) приймати участь у судових засіданнях по даній справі в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.
12.02.2026 р. через систему "Електронний суд" від Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 р. в справі №902/551/25 - без змін. 
17.02.2026 р. до суду апеляційної інстанції з Господарського суду Вінницької області надійшли матеріали справи №902/551/25.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 р. клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи - задоволено. Розгляд апеляційної скарги призначено на "02" квітня 2026 р. об 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2(ВКЗ). Клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 - Занкевича Назара Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/551/25 - задоволено.
30.03.2026 р. в системі «Електронний суд» представник Військової частини НОМЕР_1 сформував клопотання в якому просить поновити строк звернення до суду із клопотанням про витребування доказів. Клопотання про витребування доказів у справі прийняти до розгляду та задовольнити. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні рішення» (адреса: 36009, м. Полтава, вул. Вільямса, буд. 1) інформацію та документи щодо розрахунків вартості спожитої електричної енергії у період з 05.08.2022 року по 06.10.2022 року СОТ «Політехнік» площею 2642,60 м2 за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору № ВТ-21487 від 06.01.2022 року про постачання електричної енергії споживачу.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 р. оголошено перерву в судовому засіданні до "09" квітня 2026 р. о 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).
03.04.2026р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 р. заяву представника Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/551/25 - задоволено.
06.04.2026 р. представник Військової частини НОМЕР_1 подав додаткові пояснення у справі №902/551/25.
Згідно з табелем обліку робочого часу Північно-західного апеляційного господарського суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" суддя член-колегії Василишин А.Р. відсутній у зв`язку з перебуванням у відпустці з 08 квітня 2026 року по 10 квітня 2026 року включно.
Розпорядженням керівника апарату №01-05/232 від 08.04.2026р. з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п.8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №902/551/25.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №902/551/25 у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Гудак А.В., суддя Бучинська Г.Б..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 р. прийнято апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Гудак А.В., суддя Бучинська Г.Б..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 р. оголошено перерву в судовому засіданні до "14" квітня 2026 р. о 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).
13.04.2026 р. до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення від Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" по справі №902/551/25.
За наслідками розгляду клопотання (Вх.№1470/26 від 30.03.2026) Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду із клопотання про витребування нових доказів у справі та витребування доказів у справі, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, разом з апеляційною скаргою особа має право подати клопотання, зокрема про витребування доказів, призначення експертизи, залучення експертів тощо.
Водночас положення частини 2 статті 269 ГПК України передбачають, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, не приймаються апеляційним господарським судом, якщо особа не обґрунтує неможливість їх подання у суді першої інстанції з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України, процесуальні строки можуть бути поновлені лише за наявності поважних причин, які мають бути доведені особою, яка подає відповідне клопотання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
В розумінні ст. 119 ГПК України, пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.
Оскільки апелянтом не наведено належних та об`єктивних доказів поважності причин пропуску строку, підстави для його поновлення відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у поновленні строку на подання клопотання про витребування нових доказів.
В судовому засіданні позивач заперечив доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення, вважає що рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті позовних вимог.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням установлених у справі обставин, положень чинного законодавства та висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, грошові кошти у сумі 194 494,00 грн є безпідставно набутими відповідачем, у зв`язку з чим підлягають стягненню на підставі ст. 1212 ЦК України.
Вирішуючи спір у частині стягнення 13 108,36 грн 3 % річних та 38 972,34 грн інфляційних втрат, суд виходив із того, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та задовольнив їх у сумі 13 108,36 грн.
Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, суд також дійшов висновку про обґрунтованість цієї частини позовних вимог, у зв`язку з чим стягнув з відповідача 38 972,34 грн.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи. 
В апеляційній скарзі представник Військової частини НОМЕР_1 наголошує на тому, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а відтак наявні правові підстави для його скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог, враховуючи наступне. На переконання апелянта, Господарським судом Вінницької області при вирішенні даної справи невірно було застосовано положення статті 1212 ЦК України, що вплинуло на кінцевий результат розгляду справи.
Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції при розгляді справи не надав процесуальної оцінки тій обставині, що вартість комунальних послуг не може в силу вимог статей 115, 177, 190 ЦК України набувати ознак майна, а відтак у вимірі заявленого позову відсутній сам об`єкт судового захисту, що взагалі виключає можливість захисту уявного матеріального блага.
Також, військова частина НОМЕР_1 не погоджується із сумою основною боргу та вважає, що в даному випадку судом першої інстанції не були враховані суттєві обставини, на які посилався відповідач.
Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, сторони між собою дійшли згоди щодо надання у користування конкретного нежитлового приміщення, що має конкретну адресу розташування, а саме - Спортивно-оздоровчий табір « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_1 ). 
Відтак, на переконання військової частини НОМЕР_1 при вирішенні даної справи місцевий господарський суд при вирішенні питання кількісного характеру повинен був урахувати дійсні покази лічильників саме цього об`єкту, адже як вказують матеріали справи на балансі позивача наявний не один об`єкт нерухомого майна. У зв`язку із цим, слід прийти висновку, що при вирішенні спірного питання суд має врахувати дійні показники лічильників. 
Як вказують фактичні обставини справи та це підтверджено відповідними письмовими доказами в актах купівлі-продажу електроенергії за спірний період зазначено наступне: у серпні 2022 року сума загальної вартості складає 63132,82 грн. (акт № б/н від 31.08.2022 року), у вересні 2022 року загальна вартість складає 120 677, 70 грн. (акт № б/н від 30.09.2022 року), у жовтні 2022 року загальна вартість електроенергії складає 24 168,70 грн. 
Водночас, судом не враховано тієї обставини, що у серпні та жовтні 2022 року період користування нежитловими приміщеннями не становили повний місяць. До того ж, вищенаведені акти не містять жодної інформації про те, по якому саме об`єкту нерухомого майна позивача така сума була нарахована. Необхідність зазначення такої інформації зумовлена тим, що позивач користувався конкретно-визначеним майном за відповідною адресою, а у позивача виходячи з наказу Міністерства освіти і науки України № 185 від 13.02.2020 року перелік нерухомого майна є значним.
Разом із тим, виходячи із переліку приладів обліку кінцевих показників на момент розміщення особового складу військової частини НОМЕР_1 ЗС України на фондах СОТ «Політехнік»: АДРЕСА_1 станом на 05.08.2022 року, такі цифрові значення № приладу 62Z4041864902628 становили 1218. 
Крім того, виходячи із переліку приладів обліку кінцевих показників на момент розміщення особового складу військової частини НОМЕР_1 ЗС України на фондах СОТ «Політехнік»: АДРЕСА_1 станом на 06.10.2022 року, такі цифрові значення № приладу 62Z4041864902628 становили 1775. 
За правилами арифметичного розрахунку різниця між початковими та кінцевими показниками згідно переліків приладу обліку кінцевих показників у спірний період становить 557 кВт*год. 
Тому, військова частина НОМЕР_1 вважає процесуально необґрунтованими доводи позивача, з якими передчасно погодився суд першої інстанції про те, що кількість спожитої електричної енергії складає загалом 33420 кВт*год. Фактична різниця між заявленим показником та ймовірним є суттєвою та становить 32863 кВт*год. Будь-яких пояснень з приводу таких неточностей матеріали поданої позовної заяви не містять, що відповідно потребує процесуального реагування при наданні оцінці наданим доказам.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, позивач вказує на те, що апеляційна скарга не містить жодних аргументів, які спростовують висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутній підписаний між позивачем на відповідачем договір, яким би було обумовлено порядок передачі у володіння та користування нерухомого майна, а також порядок відшкодування вартості спожитих комунальних послуг, та відсутні документи (листи, телеграми тощо), якими обмінювались сторони та зафіксовано зміст такого договору.
Відповідач у спірних правовідносинах виступає набувачем майнових благ (послуг з електропостачання), що мають свою споживчу вартість, тягар оплати якої поніс Позивач. Як наслідок, Відповідач безпідставно набув (зберіг) саме вартість комунальної послуги, тобто збагатився за рахунок Позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, на суму 194 494,00 грн. 
Станом на час звернення до суду із позовною заявою Відповідач не відшкодував Позивачу грошові кошти у сумі 194 494,00 грн, що є вартістю комунальних послуг, які мав би відшкодувати Відповідач згідно підписаного Акту про відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, що спростовує твердження Апелянта про те, що між сторонами відсутні будь-які грошові зобов`язання.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про застосування положень ст. 1212 ЦК України до правовідносин, що виникнули між сторонами, та положень ч. 2 ст. 625 ЦК України
Щодо тверджень Відповідача про те, що акти купівлі-продажу електроенергії не містять інформації про об`єкт постачання електричної енергії позивач наголошує на тому, що дане твердження не відповідає дійсності, оскільки в актах купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 від 31.08.2022, за вересень 2022 від 30.09.2022 та за жовтень 2022 від 31.10.2022 чітко зазначено номер договору, на підставі якого вони складені, а саме: Договір ВТ-21487.
Згідно п.2.2 Розділу 2 Договору № ВТ-21487 про постачання електричної енергії споживачу від 06.01.2022 місцем постачання електричної енергії є база відпочинку СОТ «Політехнік» за адресою: АДРЕСА_2 . 
Таким чином, вищевказане твердження Відповідача є безпідставним та спростовується письмовими доказами у справі.
Крім того, відповідач, заявляючи про свою незгоду із сумою основної заборгованості, не надав суду контррозрахунку, який би підтверджував його доводи в цій частині. 
Таким чином, суд першої інстанції надав належну правову оцінку всім доводам відповідача та ухвалив законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм процесуального права.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
Додатком до наказу Міністерства освіти і науки України №185 від 13.02.2020 за Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" закріплено на праві господарського відання перелік майна, зокрема нерухоме майно Спортивно-оздоровчого табору " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: с.Глібівка, Вишгородський район, Київська обл. (п.370-404 додатка до наказа Міністерства освіти і науки України №185 від 13.02.2020) (а.с.12-23).
У листі Військової частини НОМЕР_1 за №2085 від 05.08.2022 до Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" міститься прохання про надання території Спортивно-оздоровчого табору " ІНФОРМАЦІЯ_2 " для потреб підрозділу (а.с.24).
Листом №7-20/2163 від 11.08.2022, адресованим Військовій частині НОМЕР_1 , Вишгородська районна військова адміністрація Київської області надала погодження про тимчасове розташування підрозділів Військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).
05.08.2022 між Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" та Військовою частиною НОМЕР_1 складено акт прийому-передачі у тимчасове користування нерухомого майна (а.с.25), за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове користування нежитлове приміщення Спортивно-оздоровчого табору " ІНФОРМАЦІЯ_2 " площею 2642,60 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ..
06.10.2022 між Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" та Військовою частиною НОМЕР_1 складено акт повернення з тимчасового користування нерухомого майна (а.с.25), за умовами якого відповідач повернув, а позивач прийняв з тимчасового користування нежитлове приміщення Спортивно-оздоровчого табору " ІНФОРМАЦІЯ_2 " площею 2642,60 кв.м за адресою: ур.Сосновий бір, 5, с.Глібівка Вишгородський район, Київська обл..
В матеріалах справи міститься договір про постачання електричної енергії споживачу №ВТ-21487 від 06.01.2022 (а.с.26-29), укладений між позивачем (Споживачем) та ТОВ "Енергетичні рішення" (Постачальником), в п.1.2 якого визначено, що Постачальник продає електричну енергію, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії та тарифом на розподіл електричної енергії, Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику ціну спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
За умовами п.2.1, 2.2 договору про постачання електричної енергії споживачу №ВТ-21487 від 06.01.2022 початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком №1 до договору. Закінчення постачання - 31.12.2022 (включно). Місце постачання електричної енергії: база відпочинку СОТ "Політехнік", вул.Сосновий бір, 5, с.Глібівка Вишгородський район, Київська обл., 07333.
Загальна сума договору становить 722976 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 120496 грн 00 коп. Ціна за одиницю товару - за 1 кВт/год. електричної енергії складає: 4 грн 43 коп. без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 0 грн 886 коп. Всього з ПДВ 5 грн 316 коп. (п.4.1, 4.2 договору про постачання електричної енергії споживачу №ВТ-21487 від 06.01.2022).
Цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31.12.2022 (включно), а в частині виконання зобов`язань, зокрема фінансових - до повного їх виконання Сторонами за договором (п.12.1 договору про постачання електричної енергії споживачу №ВТ-21487 від 06.01.2022).
За умовами додатка №1 до договора про постачання електричної енергії споживачу №ВТ-21487 від 06.01.2022 (а.с.30) початок постачання - 01.01.2022.
На виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу №ВТ-21487 від 06.01.2022 між позивачем та ТОВ "Енергетичні рішення" складені такі акти купівлі-продажу електроенергії (а.с.36-37):
- від 31.08.2022 на суму 63132,82 грн з ПДВ;
- від 30.09.2022 на суму 120677,70 грн з ПДВ;
- від 31.10.2022 на суму 24168,70 грн з ПДВ.
Наявними платіжними дорученнями №2069/90 від 19.10.2022, №2671/90 від 27.12.2022 та №2673/90 від 28.12.2022 (а.с.38-40) підтверджується оплата позивачем на користь ТОВ "Енергетичні рішення" вартості спожитої електричної енергії за актами купівлі-продажу електроенергії від 31.08.2022, від 30.09.2022 та від 31.10.2022.
Також 07.02.2022 між позивачем (Споживач) та ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (Оператор системи розподілу) укладено договір про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти № 220022880 (а.с.32-33).
За умовами п.1.1 договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти №220022880 від 07.02.2022 Оператор системи розподілу зобов`язується у 2022 році надати Споживачу послуги з розподілу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Споживача та послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, а Споживач - прийняти їх та оплатити їх вартість, та здійснювати інші платежі (пеня, штрафні санкції тощо) згідно з умовами цього договору про закупівлю, який є невід`ємною частиною публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії відповідно до переліку об`єктів, наведеному в Додатку №1 до цього договору.
Ціна Договору про закупівлю становить 15232,00 грн, у тому числі: ПДВ 2538,67 грн (ціна договору про закупівлю визначається з урахуванням вимог Податкового кодексу України) (п.3.1 договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти № 220022880 від 07.02.2022).
Ціна за одиницю послуги з розподілу електричної енергії визначена згідно з тарифами, які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики на дату укладання цього договору про закупівлю. Ціна за одиницю послуги з розподілу електричної енергії може змінюватися у зв`язку із змінами складових витрат, які впливають на її формування. Фактична вартість послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії визначається відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електричної енергії (далі - Методика обчислення плати), затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №87 від 06.02.2018 (зі змінами) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України №392/31844 від 02.04.2018 (п.3.2 договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти № 220022880 від 07.02.2022).
Цей договір про закупівлю набирає чинності з моменту його підписання двома Сторонами і діє до 31.12.2022 включно, при цьому відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього договору про закупівлю застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами 01.01.2022, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором про закупівлю (п.10.1 договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти №220022880 від 07.02.2022).
Додатком №1 до договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти №220022880 від 07.02.2022 визначений перелік об`єктів Споживача, за якими здійснюється закупівля послуг з розподілу електричної енергії - база відпочинку СОТ "Політехнік", вул.Сосновий бір, 5, с.Глібівка, Вишгородський район, Київська обл., 07333.
На виконання умов договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти № 220022880 від 07.02.2022 між позивачем та ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" складені такі акти приймання-передачі наданих послуг з перетікань реактивної електричної енергії (а.с.37-38):
- №А-305067485077 від 31.08.2022 на суму 941,11 грн;
- №А-305029776092 від 30.09.2022 на суму 858,52 грн.
Наявними платіжними дорученнями №2071/90 від 19.10.2022 та №2089/90 від 20.10.2022 (а.с.39) підтверджується оплата позивачем на користь ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" вартості послуг з перетікань реактивної електричної енергії за актами приймання-передачі наданих послуг з перетікань реактивної електричної енергії №А-305067485077 від 31.08.2022 та №А-305029776092 від 30.09.2022.
В матеріалах справи також містяться підписані між позивачем та відповідачем акти (а.с.34-35), в яких зафіксовані початкові та кінцеві показники приладів обліку електричної енергії бази відпочинку СОТ "Політехнік" за адресою: вул.Сосновий бір, 5, с.Глібівка, Вишгородський район, Київська обл., 07333, а саме:
- 1218 станом на 05.08.2022;
- 1775 станом на 06.10.2022.
В зазначених актах відзначено, що додатково враховується коефіцієнт розрахунку "60" та втрати трансформатору.
Також між позивачем та відповідачем підписаний акт про відшкодування на оплату комунальних послуг без номеру та дати (а.с.35) на суму 194494,00 грн. У зазначеному акті зазначено про таке:
- відшкодування вартості електричної енергії за період з 05.08.2022 по 06.10.2022 - 33420,00 кВт/год. становить 177660,72 грн;
- втрати трансформатору - 2828,00 кВт/год. становить 15033,65 грн;
- відшкодування витрат за перетікання реактивної електричної енергії за період з 05.08.2022 по 30.09.2022 - 5373,00 кВт/год. становить 1799,63 грн.
Враховуючи вище викладене, позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 246574,70 грн, що нараховані за спожиті відповідачем житлово-комунальні послуги з постачання та розподілу електричної енергії, а саме: 194494,00 грн - основного боргу, 38972,34 грн - інфляційних втрат та 13108,36 грн - 3% річних.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025р. позов у справі №902/551/25 задоволено.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Як зазначено в п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Згідно з частиною сьомою статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Відповідно до частин першої, другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.
Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч.2, 3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Матеріали справи не містять підписаного між позивачем та відповідачем договору, яким було б врегульовано порядок передачі у володіння та користування нерухомого майна, а також умови відшкодування вартості спожитих комунальних послуг. Крім того, у справі відсутні будь-які письмові докази (листи, телеграми, інша переписка), які б свідчили про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов такого договору чи фіксували його зміст.
За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами не було укладено договору, предметом якого є передача нерухомого майна у володіння та користування.
Водночас зміст наявних у матеріалах справи доказів свідчить про те, що у період з 05.08.2022 по 06.10.2022 нерухоме майно, яке перебуває на праві господарського відання позивача, фактично знаходилось у володінні та користуванні відповідача. Зазначена обставина сторонами не заперечується та підтверджується наявними у справі доказами.
Таким чином, переглядаючи вимоги позивача про стягнення 194 494,00 грн безпідставно набутих грошових коштів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, які викладено в постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, від 04.05.2022 у справі № 903/359/21, від 05.10.2022 у справі № 904/4046/20: «... зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність таких умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (аналогічний висновок викладено у постановах)."
Пунктами 5,6 ч.1 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII від 09.11.2017 визначено, що: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до п.1.2.1 глави 1.2 розділу I Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.
Під час апеляційного перегляду справи колегією суддів встановлено, що між позивачем та відповідним постачальником електричної енергії, а також оператором системи розподілу укладені договори про постачання електричної енергії споживачу №ВТ-21487 від 06.01.2022 та про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії і послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №220022880 від 07.02.2022.
Наявні у матеріалах справи первинні бухгалтерські документи підтверджують, що за період з серпня по жовтень 2022 року в об`єкті нерухомого майна - Спортивно-оздоровчому таборі «Політехнік» за адресою: с. Глібівка, Вишгородський район, Київська область - було спожито електричну енергію в обсязі 39 123,25 кВт/год, а також послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за період з серпня по вересень 2022 року в обсязі 5 373,00 кВт/год на суму 1 799,63 грн.
Крім того, судом враховано, що в акті про відшкодування витрат на оплату комунальних послуг (без номера та дати), підписаному між позивачем та відповідачем, зафіксовано обсяг та вартість спожитих житлово-комунальних послуг за період з 05.08.2022 по 06.10.2022 у загальній сумі 194 494,00 грн, що свідчить про узгодження сторонами відповідних показників споживання та їх вартості.
Враховуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також беручи до уваги правові висновки, викладені у відповідних постановах Верховного Суду, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що визначені позивачем грошові кошти у сумі 194 494,00 грн є безпідставно набутими відповідачем.
У зв`язку з цим такі кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України, а висновок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим.

Також у даній справі позивачем заявлено до стягнення 13 108,36 грн - 3 % річних та 38 972,34 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.01.2023 по 31.03.2025.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22, відповідно до якого положення частини другої статті 530 ЦК України не підлягають застосуванню до недоговірних зобов`язань, що виникають на підставі статті 1212 ЦК України. 
У статті 1212 ЦК України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна."
Вирішуючи питання щодо моменту виникнення у позивача права вимоги про стягнення безпідставно набутих відповідачем коштів, колегія суддів виходить із того, що набуття відповідачем майна (електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії) за рахунок позивача у межах спірних правовідносин має триваючий характер, що зумовлює необхідність застосування до них спеціального нормативного регулювання.
У зв`язку з цим суд враховує положення Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, які визначають порядок комерційних розрахунків між учасниками ринку електричної енергії.
Відповідно до п.4.12 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Так, у період з 05.08.2022 по 06.10.2022 у нежитлових приміщеннях площею 2642,60 кв.м за адресою: с. Глібівка, Вишгородський район, Київська область, які перебувають у позивача на праві господарського відання, тимчасово розміщувався особовий склад Військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим у зазначений період відповідач фактично споживав комунальні послуги з постачання та розподілу електричної енергії.
Водночас судом установлено, що позивач здійснив оплату вартості спожитої відповідачем електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії 19.10.2022, 20.10.2022, 27.12.2022 та 28.12.2022, що підтверджує фактичне понесення ним відповідних витрат.
Оцінивши встановлені обставини у їх сукупності, строк споживання відповідачем електричної енергії та послуг, а також терміни їх оплати позивачем та приписи Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, - колегія суддів дійшла висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно визначив період нарахування 3% річних та інфляційних втрат - з 01.01.2023.
Отже, вирішуючи спір у частині стягнення 13 108,36 грн 3 % річних та 38 972,34 грн інфляційних втрат, колегія суддів виходить із приписів частини другої статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що він є арифметично правильним та здійснений відповідно до встановленого періоду прострочення, у зв`язку з чим вимоги у цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі - 13 108,36 грн.
Також, здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат, колегія суддів встановила, що їх розмір визначений обґрунтовано та відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині не вбачається, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню 38 972,34 грн інфляційних втрат.

Щодо доводів відповідача про те, що акти купівлі-продажу електричної енергії не містять інформації про об`єкт постачання, колегія суддів зазначає таке.
Вказані твердження не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з наданих актів купівлі-продажу електричної енергії за серпень 2022 року від 31.08.2022, вересень 2022 року від 30.09.2022 та жовтень 2022 року від 31.10.2022 вбачається, що в них чітко зазначено договір, на підставі якого вони складені, а саме Договір № ВТ-21487.
Водночас відповідно до пункту 2.2 розділу 2 Договору № ВТ-21487 про постачання електричної енергії споживачу від 06.01.2022 місцем постачання електричної енергії визначено базу відпочинку СОТ «Політехнік» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Глібівка, вул. Сосновий Бір, 5.
Отже, з урахуванням взаємозв`язку умов договору та змісту первинних документів, об`єкт постачання електричної енергії є належним чином ідентифікованим, а тому доводи відповідача про відсутність відповідної інформації в актах є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Також в апеляційній скарзі відповідача вказано на те, що при визначенні обсягів спожитої електричної енергії не було враховано дані переліків приладів обліку в частині початкових та кінцевих показників.
Однак, суд апеляційної інстанції критично оцінює вище наведене, оскільки визначення обсягу фактично спожитої електроенергії здійснюється не шляхом простого арифметичного віднімання показників, а з урахуванням зазначених коригуючих коефіцієнтів.
Акти купівлі-продажу електричної енергії за серпень 2022 року від 31.08.2022, вересень 2022 року від 30.09.2022 та жовтень 2022 року від 31.10.2022 складені постачальником електричної енергії із застосуванням вказаного коефіцієнта, що підтверджує правильність визначення обсягів споживання та відповідно вартості електричної енергії.
Водночас відповідач, заявляючи про незгоду з розміром заборгованості, не надав належного контррозрахунку та доказів, які б спростовували визначені позивачем обсяги та вартість спожитої електроенергії.
За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правильність визначення розміру основної заборгованості, а доводи відповідача в цій частині відхиляються як безпідставні.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.
Відтак, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Отже, судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду. 
Таким чином, у апеляційній скарзі Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25 не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін. 
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду першої інстанції. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.
Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 у справі №902/551/25 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №902/551/25 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повна постанова складена "21" квітня 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л. 

Суддя   Бучинська Г.Б. 

Суддя   Гудак А.В.