Справа № 673/1/26 
Провадження № 2-а/673/11/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

"20" квітня 2026 р. м. Деражня 
Деражнянський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді – Мартинюка В.Б.,
з участю: секретаря судового засідання – Кухар С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Деражня адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий його представником - адвокатом Сідлецькою Оксаною Володимирівною до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:
У січні 2026 року до Деражнянського районного суду Хмельницької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий його представником - адвокатом Сідлецькою Оксаною Володимирівною, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 10412 від 25.07.2025, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що про винесення щодо нього оскаржуваної постанови дізнався лише 05.09.2025 року, коли працівники Летичівського відділу державної виконавчої влади у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомили про наявну постанову про відкриття виконавчого провадження на суму 34000,00 грн. 
У той же день звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ознайомився з оскаржуваною постановою №10412.
Відповідно до оскаржуваної постанови № 10412 від 25.07.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував у розшуку, у зв`язку із тим, що не прибув 02.02.2025 року на 09-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ознайомився з оскаржуваною постановою по повістці № 2087499 направленій Укрпоштою, яку не отримав, повістка повернулася, що підтверджується відомостями про повістку, причин не явки не повідомив, порушив вимоги абзацу 3 пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 ч. 1 додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.22 р. «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду. 
Тому вважає оскаржувану постанову незаконною та просить її скасувати.
Ухвалою Деражнянського районного суду від 07 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху.
На виконання ухвали суду від 07 січня 2026 року у справі № 673/1/26, позивачем 17.01.2026 через підсистему "Електронний суд" подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. У вказаній заяві наведено обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження постанови № 10412 від 25.07.2025.
Ухвалою суду від 20.01.2026 відкрито провадження у справі поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 10412 від 25.07.2025.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просять проводити розгляд даної справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю із викладених в позовній заяві підстав та просять їх задовольнити.
Відповідач, незважаючи на те, що про час розгляду справи повідомлений належним чином, повноважного представника в судове засідання не направив, відзиву на позов не подав.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідальність за ст. 210-1 КУПАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене, зокрема, в особливий період.
Указом Президента України №64/22 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено та проводиться загальна мобілізація на території України. Згідно абзацу 13 статті 1 Закону «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затв. Постановою КМУ №560 від 16.05.24р., належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
-день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Із оскаржуваної постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_2 №10412 від 25.07.2025, вбачається, що на позивача накладено штраф в сумі 17000 грн за порушення приписів абзацу 3 пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 ч. 1 додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затв. постановою КМУ №1487 від 31.12.2022, а саме за те, що він не прибув 02.02.2025 на 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці, яку направлено засобами Укрпошти. Із витягу з реєстру територіальної громади від 01.11.2023. вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , повістка направлена йому за вказаною адресою із листом із описом вкладення.
Вказана постанова винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 240 від 16.07.2025.
За змістом цих документів на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, у зв`язку з тим, що 02.02.2025 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою для уточнення військово-облікових даних, причин неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період.
Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в ід імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошена загальна мобілізація, проведення якої також продовжено до цього часу.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 цього Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;
військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;
особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.
Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: -перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; -смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, оцінивши наявні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Так, у своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.
В той же час, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.
У зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до ст. 9, 77 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до вимог ст.72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Як вже зазначалось, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП була розглянута та оскаржувана постанова винесена 25.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі протоколу №240 про адміністративне правопорушення, складеного 16.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , за фактом неявки військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.02.2025 за відповідною повісткою, причини неявки не повідомив. Позивач під час складання протоколу пояснив, що повістку ні повідомлення він не отримував, тому і не з`явився. 
В той же час, як на поважну причину неявки до РТЦК позивач посилався на те, що 15.07.2025 з мобільного додатку Резерв+ дізнався, що перебуває у розшуку.
16.07.2025 він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де йому повідомили, що позивача оголошено в розшук в зв`язку з тим, що він не прибув 02.02.2025 на 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 по повістці.
Одночасно ОСОБА_1 повідомляв, що постійно проживає за місцем реєстрації з 31 липня 2009 року. Підстав переховуватись у нього немає, оскільки він є особою з інвалідністю II групи, в зв`язку із наявними захворюваннями 1994 році був визнаний непридатним до військової служби, що підтверджується відміткою в посвідченні про приписку до призовної дільниці.
В листопаді 2022 року позивач був направлений на проходження медичного огляду ВЛК, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду від 17.11.2022, під час якого у нього було виявлено онкологічне захворювання: пухлина язика та регіонарні д/в.
З того часу позивач проходив оперативне, променеве лікування, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 25.07.2023 №6850, витягом з історії хвороби №11242/823 відділу променевої терапії (КНП «ХОПЦ» ХОР) від 06.12.2023.
02.04.2025 позивачу встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується витягом з рішення експертної команди №13/25/646/В.
Не зважаючи на пояснення, надані позивачем, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 складено протокол №240 від 16.07.2025.
В даному випадку, суд вважає, що фактично уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_5 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладання адміністративного стягнення не з`ясували та не оцінили поважності причини неявки ОСОБА_1 за повісткою на 02.02.2025, розглянули справу неповно та необ`єктивна.
Також суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Виходячи із суті інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення неявки за викликом по повістці, незважаючи на те, що воно охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, суд вважає, що вказане правопорушення не є триваючим, є закінченим в момент неявки особи до РТЦК - 02.02.2025, у зв`язку з чим при накладанні адміністративного стягнення відповідач повинен був керуватись правилами ч. 1 ст. 38 КУпАП.
В той же час, судом встановлено, що постанова про накладання адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за фактом неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 02.02.2025 була винесена уповноваженою посадовою особою 25.07.2025 за результатами розгляду протоколу від 16.07.2025, тобто після спливу строку накладання адміністративного стягнення, визначеного ч. 1 ст. 38 КУпАП.
Отже, фактично провадження у справі про адміністративне правопорушення було розпочато та здійснювалось поза межами строків, визначених ч. 1 ст. 38 КУпАП, тому підлягало закриттю ще на стадії винесення постанови у справі.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 як уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки при накладанні адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 7, 38, 245, 251, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, тобто діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, як це передбачено ст. 19 Конституції України, тому прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення є протиправним і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю II групи (копія посвідчення серії НОМЕР_1 , додається)
На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 7, 9, 210, 210-1, 235, 245, 250-252, 254, 256, 268, 277-280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 121, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданого представником - адвокатом Сідлецькою Оксаною Володимирівною до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №10412 від 25.07.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн, визнати протиправною та скасувати.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце знаходження: АДРЕСА_2 . код ЄДРПОУ — НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 24.04.2026 року. 

Суддя:	  	В. Б. Мартинюк